Справа № 216/8041/25
провадження 1-кп/216/444/26

ВИРОК
іменем України
19 серпня 2026 року місто Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд м. Кривий Ріг Дніпропетровської області 
у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора –   ОСОБА_3 
захисника – ОСОБА_4 
обвинуваченого – ОСОБА_5 
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Ууроженць міста Ертіля, Воронезької області, Російської Федерації, громадянин України, пенсіонер, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий у вчиненні кримінального правопорушення  передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.08.2025 року за №12025046230000244,-
ВСТАНОВИВ:
23 липня 2025 року, приблизно о 20 годині 30 хвилин, біля під`їзду домоволодіння АДРЕСА_2 , між ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , на грунті неприязних відносин виник конфлікт в ході якого у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 виник умисел, на спричинення ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 тілесних ушкоджень.
З метою реалізації вказаного свого злочинного умислу, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи можливість настання шкідливих наслідків і бажаючи їх настання, ОСОБА_5 підійшов до клумби, розташованої біля вказного вище будинку, витягнув звідти дерев`яну палицю, скоротив дистанцію до ОСОБА_6 та наніс їй дерев`яною палицею один удар у ділянку грудної клітки та живота.
Унаслідок протиправних дій ОСОБА_5 , потерпіла ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження у вигляді забою лівої молочної залози та передньої черевної стінки, які, згідно з висновком судово-медичної експертизи №1270 від 08.08.2025, належать до категорії легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше шести днів (п. 2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995 р.).
Дії ОСОБА_5 кваліфікуються судом за ч.1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.
Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_5 надав показання, що 23.07.2025 року вій пішов поливати троянди за будинком за адресою: АДРЕСА_3 , коли він проходив повз потерпілу вона йому сказала, що «будеш робити як я сказала або я на тебе управу знайду». Після чого обвинувачений взяв дерев`яний віконний штапель який був увіткнутий в землю в клумбі та замахнувся в сторону потерпілої бо хотів завдати їй удару, під час замаху дерев`яний штапель зламався, потерпіла в цей час піднялась з лавки на якій сиділа і наблизилась до обвинуваченого і наткнулася грудьми на цей зламаний штапель, який тримав в руці обвинувачений. Після чого він кинув в сторону потерпілої бутль з якого поливав троянди. В подальшому між ним і потерпілою стала сусідка.
Потерпіла ОСОБА_6 надала суду показання, що вони з обвинуваченим є сусідами та проживають в одному будинку. 19.07.2025 року вона зробила ОСОБА_5 зауваження, що він приніс шифирину та поставив у під`їзді, від якої йде неприємний запах. На зауваження ОСОБА_5 сказав, що шиферину прибере і десь через годину він її прибрав. Через чотири дні 23.07.2025 року приблизно в 20-30 год. біля будинку за адресою: АДРЕСА_3 , коли потерпіла сиділа на лавці разом з сусідкою з першого поверху ОСОБА_7 , до них підійшов ОСОБА_5 та почав агресивно запитувати чи смердить їй та шифирина, після чого він взяв палицю з клумби, якою були підперті квіти, підійшов до потерпілої і вдарив палицею потерпілу. Після чого сусідка почала його тримати за руки та звати хлопців щоб ті допомогли утримати ОСОБА_5 ..
Після цього інцеденту ОСОБА_5 заспокоївся, зайшов в під`їзд будинку, схватив бутиль з водою і кинув у сторону потерпілої.
Допита в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 сказала, що вона ходить гуляти від свого будинку в районі мікрорайону Всебратського, через старе місто повз будинок де проживає потерпіла. Приблизно о 20 год. 30 хв.  23.07.2025 біля під`їзду будинку потерпілої, вона побачила, як обвинувачений вихопив палку з клумби, замахнувся і вдарив потерпілу по передній частині тулубу, удар відбувався по траєкторії зверху вниз, від удару палка розлетілась, потім люди, а саме жінка і високий чоловік, які були поряд зупинили обвинуваченого після чого свідок пішла далі, що відбувалось потім вона не знає.
Також вина обвинуваченого підтверджена дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, а саме висновком судово-медичної експертизи №1270 від 08.08.2025 відповідно до якого на тілі ОСОБА_6 малися 2 синця в області нижнього квадранта лівої молочної залози, на передній брюшній стінці праворуч і в 5 см від пупка вверх і 1 поверхнева рана в цій області, за своїм характером виявлені ушкодження, як в сукупності так і кожне окремо відносяться до легких тілесних ушкоджень. Давність тілесних ушкоджень може відповідати 23.07.2025 року. Під час спричинення потерпілій тілесних ушкоджень остання була звернена передньою поверхнею тіла в бік напрямку дії травмуючого предмета (предметів). Тілесні ушкодження виникли внаслідок дії тупого твердого предмета, як з обмеженою так і з продовгуватою травмуючою поверхнею, за механізмом удар (удар-стиснення) в ліву молочну залозу та живіт, протоколом слідчого експерименту від 14.10.2025 року за участю ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_4 відповідно до якого ОСОБА_5 пояснив, що 23.07.2025 року приблизно о 20 год. 30 хв. перебував біля під`їзду будинку АДРЕСА_2 ,під час словесного конфлікту з потерпілою вирішив завдати їй тілесні ушкодження, підійшов до клумби витягнув звідти палицю та завдав один удар в ділянку грудної клітини ОСОБА_6 . Також до вказаного протоколу додана фототаблиця на якій зафіксовано відтворення механізму завдання обвинуваченим удару потерпілій. 
Надані обвинуваченим показання, в частині заперечення обставин кримінального правопорушення, що стосуються механізму завдання ним удару потерпілій спростовуються вищенаведеними доказами (показаннями потерпілої та свідка, висновком-судово медичної експертизи, протоколом слідчого експерименту), які не містять суперечностей є узгодженими між собою та дозволяють об`єктивно встановити обставини кримінального провадження.
З огляду на вищенаведене, суд доходить висновку, що обвинувачений ОСОБА_5 винний у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення і його дії необхідно кваліфікувати за ч.1 ст. 125 КК України,  як умисне легке тілесне ушкодження.
Відповідно до статті 65 КК України суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини КК України; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Згідно з пунктом 5 частини 1 статті 368 КПК України суд, ухвалюючи вирок, повинен вирішити питання, зокрема, чи є обставини, що обтяжують або пом`якшують покарання обвинуваченого, і які саме.
За пунктом 4 частини 1 статті 91 КПК України обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою для закриття кримінального провадження, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.
Судом не визнається наявність обставини, що пом`якшує покарання, а саме щире каяття оскільки обивнувачений не визнав всіх обставин вчинення ним кримінального правопорушення, а саме оспорив механізм завдання ним удару потерпілій, що свідчить лише про часткове визнання ним вини та, відповідно, відсутності підства вважати, що обвинувачений щиро розакаявся у вчиненому.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , судом не встановлено.
Обставин, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою для закриття кримінального провадження не встановлено.
Європейський суд з прав людини, практика якого відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело права, у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
Виправленням засудженого є такий вплив покарання на його свідомість, за допомогою якого усуваються ті його негативні риси, що призвели до вчинення кримінального правопорушення, і виявляється у внесенні коректив у соціально-психологічні характеристики засудженого, нейтралізації негативних криміногенних настанов, вихованні законослухняності та поваги до положень закону, в тому числі і кримінального.
Досягнення мети виправлення означає, що в результаті застосування до засудженого засобів кримінально-правового впливу в його особистості відбулися такі зміни, які фактично унеможливлюють вчинення ним нового кримінального правопорушення з огляду на зміни його ціннісних орієнтирів. Воно досягається через усвідомлення та засудження винуватим вчиненої ним суспільно небезпечної дії. Водночас виправлення має спиратися на об`єктивні обставини, які здатні забезпечити ресоціалізацію засудженого.
Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню.
Враховуючи вищевикладені обставини, те що обвинувачений вчинив кримінальний проступок, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на утриманні неповнолітніх або малолітніх осіб не має, є пенсіонером, на обліку у лікарня психіатра і лікаря нарколога не перебуває, відсутність обставин, що обтяжують або пом`якшують покарання, позицію потерпілої, яка просила призначити обвинуваченому суворе покарання в межах закону, суд вважає доцільним призначити обвинуваченому покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Суд переконаний, що за викладених вище обставин кримінального провадження та особи обвинуваченого, призначене судом покарання буде цілком справедливим та пропорційним, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.
При цьому підстав для застосування ст. 69 КК України при призначенні покарання суд не вбачає.
Так як під час досудового розслідування та судового розгляду запобіжний захід обвинуваченому не обирався та відповідне клопотання прокурором не заявлено, суд не вбачає підстав для обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 при ухваленні вироку та до набрання ним законної сили.
Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Процесуальні витрати в кримінальному провадженні відсутні.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 100, 174, 349, 368, 373-376 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.
Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили не обирати. 
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Речові докази в кримінальному провадженні відсутні.
Цивільний позов в кримінальному провадженні заявлено не було.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору і потерпілій.

Суддя                ОСОБА_9