П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 вересня 2026 року 
м. Рівне

Справа № 570/902/26
Провадження № 22-ц/4815/1458/26

Головуючий у Рівненському районному суді 
Рівненської області: суддя Гнатущенко Ю.В.
Рішення суду першої інстанції ухвалено: 
04 травня 2026 року в м. Рівне
без фіксування судового засідання за допомогою 
звукозаписувального технічного засобу.

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий: Хилевич С.В.
судді: Боймиструк С.В., Гордійчук С.О.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит – Капітал" на рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 04 травня 2026 року в цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит – капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
в с т а н о в и в:
У січні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" (далі – ТОВ "ФК "Кредит-Капітал") звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 19 567,78 гривень заборгованості за кредитним договором.
Вимоги позивача мотивовано тим, що внаслідок порушень ОСОБА_1 своїх зобов`язань за укладеним із Акціонерним товариством "УкрСиббанк" (далі – АТ " УкрСиббанк" або банк) кредитним договором № 95618735000 за рахунком №95807394000 від 06 листопада 2019 року утворилась спірна заборгованість, яка у зв`язку з передачею на користь ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" права вимоги підлягає стягненню на користь кредитора в судовому порядку.
Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 04 травня 2026 року у задоволенні позову ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" відмовлено.
Ухвалюючи своє рішення, суд виходив із того, що із доданих до позовної заяви виписок первинного кредитора про рух коштів за рахунком позичальника встановлено зарахування 16 вересня 2020 року на 19 567,78 гривень, після чого баланс заборгованості погашено. Тобто станом на час передачі права вимоги за кредитним договором заборгованість ОСОБА_1 була погашена перед первісним кредитором у повному обсязі, а тому підстави для задоволення позову відсутні.
На рішення суду ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" подано апеляційну скаргу, де покликалося на його незаконність і необґрунтованість, які полягали в невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушенні норм процесуального права та неправильному застосуванні норм матеріального права.
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, зазначалося про помилковість висновку суду попередньої інстанції з того приводу, що на час відступлення права грошової вимоги до боржника його заборгованість була погашена. Зауважується, що платіж здійснив не відповідач, а саме ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" на виконання умов договору факторингу №187 від 17 вересня 2020 року. Сума, проведена у виписці як погашення, відповідає сумі відступленої дебіторської заборгованості та є внутрішньою технічною операцією банку для закриття правочину за регламентом закриття операційного дня, а не реальним надходженням коштів від боржника для закриття кредиту. 
Тим більше, відповідно до принципу змагальності сторін саме відповідач зобов`язаний довести факт належного виконання зобов`язання та сплати коштів. Натомість він не надав і не міг надати суду жодних квитанцій, чеків чи інших платіжних документів, які підтверджували б самостійне здійснення ним платежів на погашення кредиту. Тому сама по собі наявність технічного запису про нульовий залишок у виписці АТ "УкрСиббанк" після відступлення права вимоги за договором факторингу не може бути доказом належного виконання зобов`язань боржником.
З наведених підстав просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову про задоволення позову.
У поданому відзиві відповідач просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити та залишити без змін оскаржуване рішення. Звертається увага на те, що позивач не надав суду будь-яких належних та допустимих доказів щодо того, що вказівка у банківській виписці про погашення заборгованості не стверджує припинення кредитного зобов`язання, у т.ч., не надано будь-якої інформації від первинного кредитора.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і доводи заявника, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.
Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у т.ч. електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).
Відповідно до ст.ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного вкидання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.
За правилами ст.ст. 626, 628, 638 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Частиною першою ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Статтею 1056^1 ЦК України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.
Разом з тим відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
Статтею 514 ЦК України унормовано, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ч.1 ст.1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події.
Як з`ясовано судом, 06 листопада 2019 року ОСОБА_1 власноруч підписав анкету-заявку на надання споживчого кредиту АТ "Укрсиббанк". 
З анкети-заявки вбачається, що позичальник просив банк надати йому споживчий кредит "Револьверна кредитна картка" на таких умовах: сума кредитного ліміту — 15 100 гривень, строк дії ліміту кредитування — 24 місяці.
При цьому він просив АТ "УкрСиббанк" надати йому споживчий кредит із суми кредитного ліміту на таких умовах: сума кредиту — 15 000 гривень, строк користування кредитом — 25 місяців.
Крім того, того ж дня ОСОБА_1 підписав договір-анкету про відкриття та комплексне розрахунково-касове обслуговування банківського рахунку фізичної особи та умови кредитування (з правилами) № 95807394000. Згідно з умовами кредитування АТ "УкрСиббанк" надав ліміт кредитування в розмірі 15 000 гривень строком до 05 грудня 2021 року; процентна ставка ліміту кредитування становила 55 %. За умовами використання та повернення кредиту "плати частинами" процентна ставка річних становила 0,001 %, комісія за управління кредитом — до 5 % річних, реальна річна процентна ставка — до 60 %, загальна вартість кредиту — до 110 001 гривні. Повернення кредиту, плати за користування кредитом, інших платежів здійснювалося клієнтом на рахунок НОМЕР_1 в АТ "УкрСиббанк". Підписанням цього договору клієнт-відповідач ОСОБА_1 засвідчив, що особисто ознайомився з правилами та тарифами, які були розміщені для ознайомлення на сайті: www.my.ukrsibbank.com.
17 вересня 2020 року між АТ "УкрСиббанк" як клієнтом та ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" як фактором було укладено договір факторингу № 187, відповідно до умов якого АТ "УкрСиббанк" відступило на користь ТОВ "ФК "Кредит-Капітал", а ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" зобов`язалося прийняти права вимоги.
Пунктами 4.1, 3.1 договору факторингу передбачено, що право власності на права вимоги вважалося таким, що перейшло від клієнта до фактора, в день підписання акту приймання-передачі права вимоги за умови сплати фактором суми фінансування.
Сума фінансування, що надавалася фактором клієнту під відступлення прав вимоги, складала 8,7 % від суми прав вимог, визначеної в реєстрі боржників (1 347 401,07).
Позивач надав копію акту приймання-передачі права вимоги на виконання договору факторингу № 187 від 17 вересня 2020 року, з якої встановлено, що цей акт підписали представники сторін та засвідчили відповідними печатками.
Також на підтвердження переходу прав вимоги за договором факторингу ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" надано платіжну інструкцію АТ "Райффайзен Банк" від 17 вересня 2020 року № 19693, у якій наявна інформація про сплату ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" на користь АТ "УкрСиббанк" грошових коштів у розмірі 1 347 301,07 гривень, призначення платежу: "Оплата суми фінансування під відступлення прав вимоги зг. п. 3.1 договору факторингу № 187 від 17 вересня 2020 року. Без ПДВ."
Із витягу з Реєстру боржників до договору факторингу № 187 від 17 вересня 2020 року видно, що позивачу було передано право вимоги до відповідача за кредитним договором № 95807394000 від 06 листопада 2019 року; у витягу з Реєстру боржників зазначено, що сума заборгованості за таким договором складала 19 567,78 гривень, з них заборгованість за основним боргом склала 14 107,63 гривень, за відсотками — 5 425,15 гривень, за комісіями — 35 гривень.
При цьому суд дійшов висновку, що додані до позовної заяви докази не підтверджують обставин, які були викладені в обґрунтування позовних вимог, та не вказують на наявність підстав для задоволення позову про стягнення заборгованості.
Так, згідно із реєстром боржників до договору факторингу № 187 від 17 вересня 2021 року ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" набуло права грошової вимоги до позичальника за кредитним договором № 95807394000 від 06 листопада 2019 року на суму 19 567,78 гривень.
Проте із доданих до позовної заяви виписок про рух коштів за рахунком ОСОБА_1 вбачається, що 16 вересня 2020 року відбулося зарахування коштів на його рахунок № НОМЕР_1 (номер картки НОМЕР_2 ) у розмірі 19 567,78 гривень, після чого баланс заборгованості склав 0 гривень.
Отже, колегія суддів не знаходить підстав для скасування оскаржуваного рішення, оскільки позивачем не надано належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на спростування того факту, що на час відступлення права вимоги спірної заборгованості вже не існувало.
Надаючи оцінку доводам позивача (нового кредитора) про те, що відображене погашення заборгованості є технічним наслідком закриття рахунку банком у зв`язку з відступленням права вимоги, колегія суддів виходить із такого.
Аби вважати зазначені посилання позивача більш вірогідними, об`єктивно необхідною є наявність логічної та хронологічної послідовності дій сторін. Зокрема, відображення операції з погашення боргу (або закриття рахунку первісним кредитором, як це трактує позивач) мало б відбутися принаймні в день відступлення права вимоги або після такого відступлення.
Між тим, у спірних правовідносинах зарахування коштів на рахунок ОСОБА_1 та фактичне погашення заборгованості відбулося 16 вересня 2020 року, тобто на день раніше, ніж укладено договір факторингу та здійснено оплату суми фінансування фактору - 17 вересня 2020 року.
Тобто на момент оформлення переходу прав вимоги зобов`язання відповідача перед первісним кредитором були припинені належним виконанням, що виключає наявність матеріально-правових підстав для стягнення неіснуючого боргу.
Крім того, посилання ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" на обов`язок саме ОСОБА_1 спростовувати чи доводити будь-які обставини з цього приводу колегія суддів вважає безпідставними та такими, що не заслуговують на увагу.
Частиною першою статті 2 ЦПК України, ч.ч. 1, 2 ст. 13 визначено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
За правилами статей 12 та 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. 
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Велика Палата Верховного Суду, наголошуючи на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування, зазначила, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц).
На переконання колегії суддів, за правилами змагальності цивільного судочинства саме позивач повинен довести суду факти, зокрема, виникнення спірних правовідносин, узгодження істотних умов кредитування та безпосередньо існування заборгованості, в т.ч. і на момент укладення договору факторингу. Лише після надання ним належних і допустимих доказів наявності боргу на відповідача покладається обов`язок спростувати такі обставини.
Як зазначалося, у спірних правовідносинах ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" не доведено факту існування самого боргу, тоді як наданими виписками за рахунку підтверджується, що заборгованість позичальника була повністю погашена 16 вересня 2020 року, тобто за день до укладення договору факторингу та здійснення оплати фактору.
Залишаючи апеляційну скаргу без задоволення, суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення від 27 вересня 2001 року у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії", п. 32).
Пункт 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення у справах Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41).
Підставою для залишення оскаржуваного рішення без змін відповідно до ст. 375 ЦПК України є додержання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при його ухваленні.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит – Капітал" залишити без задоволення, а рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 04 травня 2026 року – без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено лише скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:        С.В. Хилевич

Судді:         С.В. Боймиструк

С.О. Гордійчук