З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15.06.2026 | Справа №607/6423/26 Провадження №2/607/4149/2026

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області
у складі головуючого судді Грицай К.М.,
за участю секретаря судового засідання Кійко С.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 
В С Т А Н О В И В :
Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПОЗИКА» звернувся в суд із позовом до ОСОБА_1 , просить стягнути з відповідача в свою користь заборгованість за Договором № 21077046 про надання кредиту від 20.06.2021, що становить 11400,00 грн., судового збору 2662,40 грн та витрат на професійну правничу допомогу 5500,00 грн. 
В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що 20.06.2021 ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІРБІС» (далі - ТОВ «ФК «ІРБІС») та ОСОБА_1 уклали Договір № 21077046 про надання фінансового кредиту, відповідно до умов якого ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІРБІС» надає позичальнику грошові кошти у розмірі 6000,00 грн з оплатою по процентній ставці 3% в день від суми наданого кредиту, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити передбачені цим договором проценти у порядку та на умовах, визначених цим договором та Правилами. ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІРБІС» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало.
На підставі договору факторингу від 01.09.2025 № 01092025/1 до позивача перейшло право вимоги за договором кредиту № 21077046 від 20.06.2021.
До теперішнього часу Боржник свої зобов`язання за договором про надання фінансового кредиту належним чином не виконав, утворилась заборгованість у розмірі 11400,00 грн, що складається з: заборгованості за тілом кредиту — 6000,00 грн; заборгованість за відсотками — 5400,00 грн., яку просить стягнути з відповідача.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30.03.2026 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження із викликом сторін. 
У судове засідання представник позивача не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує та проти заочного розгляду справи не заперечує. 
Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, не повідомивши суду про причини своєї неявки, повідомлявся про дату, час та місце судового засідання у передбаченому законом порядку, відзиву не подав, тому суд провів заочний розгляд справи із ухваленням заочного рішення.
У зв`язку з неявкою учасників справи, відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. 
Відповідно до ч.1 ст. 244 ЦПК України ухвалення судового рішення було відкладене до 15.06.2026. 

Дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив такі обставини.
Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІРБІС» та ОСОБА_1 20.06.2021 в електронній формі уклали Договір № 21077046 про надання кредиту, відповідно до умов якого кредитодавець надає Позичальнику грошові кошти у розмірі 6000,00 грн з оплатою по процентній ставці 3% в день від суми наданого кредиту, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити передбачені цим договором проценти у порядку та на умовах, визначених цим договором та Правилами, що розміщені на офіційному веб-сайті кредитодавця. 
Як зазначено у п.п. 1.5., 1.6. договору, до приєднання, до Договору Клієнт зобов`язаний ознайомитися з умовами Договору та Правилами, Заявкою на приєднання до Договору. Після приєднання Клієнта до Договору, всі умови Договору є обов`язковими для Товариства і Клієнта. Клієнт приєднується до запропонованого Договору в цілому. Клієнт не може запропонувати свої умови Договору.
Згідно з п.1.8. договору відповідь клієнта про прийняття (акцепт) пропозиції надається шляхом надсилання електронного повідомлення Товариству, підписаного у відповідності до Закону України «Про електронну комерцію» електронним підписом одноразовим ідентифікатором. При цьому одноразовий ідентифікатор передається Товариством як суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти Договір, Клієнту (іншій стороні електронного правочину) у текстовому повідомленні засобом рухомого (мобільного) зв`язку на зазначений (на момент направлення Пропозиції) Клієнтом у своєму Особистому кабінеті/у Системі номер мобільного телефону (телефонний номер мобільного (рухомого) зв`язку), та додається (приєднується) до електронного повідомлення від Клієнта як особи, яка прийняла пропозицію.

Як вказано у п. 4.2. договору, клієнт зобов`язується повністю повернути Кредит та сплатити відсотки, що були нараховані за Кредитом до 20.07.2021 року шляхом перерахування відповідної суми на поточний рахунок Товариства.
Договір підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором /967074/, номер телефону: НОМЕР_1 .
Відповідно до Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, яка є додатком №1 до договору, передбачено нарахування відсотків за весь час користування кредитом у розмірі 5400,00 грн.
Кредитором ТОВ «ФК «ІРБІС» було ідентифіковано клієнта в ІТС відповідно до вимог ч. 1 ст. 12 закону України Про електронну комерцію”, що підтверджено довідкою від 01.09.2025, в тому числі номер карти: НОМЕР_2 .
Як видно із підтвердження ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» вих. №3152_251023172409 від 23-10-2025, відповідно до договору на переказ коштів ФК-П-21/04-21 від 2021-04-06. було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта: 20-06-2021 21:12:15 на суму 6000,00 грн, маска картки НОМЕР_2 , номер транзакції в системі iPay.ua – 94496084, призначення платежу: зарахування 6000 грн на карту НОМЕР_2 .
ТОВ «Фінансова компанія «ПОЗИКА» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІРБІС» 01.09.2025 уклали Договір факторингу № 01092025/1, відповідно до умов якого клієнт (Первісний кредитор) зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором.
Відповідно до п. 4.1 Договору факторингу право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного Реєстру прав вимог у формі, наведеній у Додатку 1 до цього договору.
Первісний кредитор та позивач на виконання Договору факторингу підписали акт приймання передачі реєстру прав вимоги від 01.09.2025 та Реєстр прав вимоги, за яким від ТОВ «Ірбіс» відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором у розмірі зазначеному у реєстрі прав вимоги, що підтверджується витягом із додатку №1 до договору.
Відповідно до розрахунку заборгованості за договором про надання фінансового кредиту № 21077046, заборгованість складає у розмірі 11 400,00 грн, що складається з: прострочених платежів по тілу кредиту — 6 000,00 грн; прострочених платежів по процентах — 5 400,00 грн.
Дослідивши та оцінивши докази, суд доходить такого висновку.
Частиною 1 статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному чи кількох документах (в тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Враховуючи приписи статей 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Верховний Суд в постанові від 12.01.2021 року по справі № 524/5556/19 підтвердив, що підписання за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора є належними та допустими доказами підтвердження укладання між сторонами правочину та досягнення згоди щодо усіх істотних умов правочину, оскільки без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс- повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. 
За змістом ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
Приписами ст.ст. 525, 526 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. За положеннями ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. 
Відповідно до ч. 1. ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно із статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (частина перша статті 1077 ЦК України).
Відповідно до ч. 2 ст. 516 ЦК України якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Так, судом встановлено, що ТОВ «ФК «ІРБІС» та ОСОБА_1 20.06.2021 уклали Договір про надання фінансового кредиту № 21077046, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 6000,00 грн на строк з 20.06.2021 до 20.07.2021 та факт перерахунку цих коштів на виконання кредитного договору підтверджено доказами, долученими до справи. 
Матеріалами справи підтверджено, що на підставі договору факторингу від 01.09.2025 № 01092025/1 позивач набув право вимоги до Відповідача за вищеозначеним кредитним договором, що підтверджується змістом договору факторингу, актами, витягом із реєстру прав вимог, які досліджені судом.
Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
В силу приписів частини другої статті 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну особу від відповідальності за порушення зобов`язання.
Виходячи із принципу змагальності сторін, у спорі про стягнення кредитної заборгованості на позивача покладається тягар доведення надання позичальнику кредитних коштів та порушення боржником своїх зобов`язань щодо повернення кредиту, а на відповідача відповідно лежить тягар доведення відсутності у нього заборгованості (висновки ВС у постанові від 30.08.2023 у справі № 753/20537/18).
Суду не надано доказів повернення відповідачем отриманих коштів та процентів, які нараховані в межах строку кредитування, а тому, суд дійшов висновку про задоволення позову щодо стягнення тіла кредиту - 6000,00 грн та прострочених платежів по процентах — 5400,00 грн, які нараховані в межах строку кредитування, а разом — 11400,00 грн, тому позов підлягає до задоволення.
Позивач поніс судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2662,40 гривень.
Суду не надано доказів повернення відповідачем отриманих коштів та процентів, які нараховані в межах строку кредитування, а тому, суд дійшов висновку про задоволення позову щодо стягнення тіла кредиту у розмірі 6000,00 грн та прострочених платежів по процентах – 5400,00 грн, які нараховані в межах строку кредитування, разом – 11400,00 грн, тому позов підлягає до задоволення.
Позивач поніс витрати судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2662,40 гривень.
Крім того, на підтвердження витрат на правничу допомогу, надану адвокатом Білецьким В.М., до позову долучено копії: договору про надання правової допомоги від 02.01.2026, додаткової угоди від 08.05.2026, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, акта на підтвердження факту надання правової допомоги та детального опису наданих послуг від 16.02.2026. 
Відповідач не заявляв клопотання про зменшення судових витрат.
Витрати у розмірі 5500,00 грн за послуги зі складення позовної заяви в справі про стягнення заборгованості за кредитним договором є співмірними зі складністю справи та необхідними у цій справі, а також підлягають розподілу відповідно до правил, зазначених у пункту 3 частини два статті 141 ЦПК України.
Зважаючи на те, що позов задоволено, в силу частини першої статті 141 ЦПК України із відповідача в користь позивача слід стягнути 2662,40 грн сплаченого судового збору та 5500,00 грн понесених ним судових витрат.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 76-81, 84, 133, 137, 141, 175, 258, 259, 263-265, 273, 280-282, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд, – 

У Х В А Л И В:
Позов задовольнити повністю. 
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПОЗИКА» (код ЄДРПОУ: 39493634, адреса для листування: 07406, Київська обл., м. Бровари, вул. Симона Петлюри, буд. 21/1; IBAN: НОМЕР_4 в ПуАТ «КБ «АКОРД БАНК», МФО: 380634) суму заборгованості за Кредитним договором № 21077046 від 20.06.2021 року в загальному розмірі 11 400,00 грн. (одинадцять тисяч чотириста гривень 00 коп.), яка складається з: заборгованості за тілом кредиту — 6 000,00 грн; заборгованості за відсотками — 5 400,00 грн. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПОЗИКА» суму сплаченого судового збору в розмірі 2 662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) гривні 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4000 (чотири тисячі) гривень 00 коп. 

Заочне рішення може бути переглянуте Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починається відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду відповідачем подається протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення до Тернопільського апеляційного суду.
Апеляційна скарга на рішення суду учасниками справи подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду.
Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.
Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений та підписаний судом 19.06.2026.

Головуючий суддя | К. М. Грицай