Справа №:755/7981/26
Провадження №: 2/755/7766/26
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" липня 2026 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі головуючої судді Марфіної Н.В., розглянувши в приміщенні суду в м. Києві у порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

у с т а н о в и в :

19.05.2026 року позивачка звернулась до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів, у якому просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , у розмірі 27000 грн. щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову і до досягнення ОСОБА_3 23-річного віку, ОСОБА_4 - повноліття.
 
Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що 17 червня 2008 року між сторонами у справі був зареєстрований шлюб. Від цього шлюбу сторони мають двох спільних дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . З жовтня 2021 року сторони у справі припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства. З того часу відповідач припинив надавати позивачці будь-яку матеріальну допомогу на утримання дітей. Діти проживають разом з позивачкою та знаходяться на її повному утриманні. Жодних витрат на дітей відповідач не несе, ніякої матеріальної допомоги на утримання добровільно не надає. Відповідач є працездатним, та він в змозі працювати і сплачувати необхідні на утримання спільних дітей кошти. Позивачка вказує, що рятуючись від війни, вона з дітьми на даний час тимчасово проживає в Іспанії, вона з дітьми отримує мінімальну допомогу від уряду Іспанії і її не вистачає для повноцінного життя дітей. Крім того, старший син ОСОБА_3 , не працює, навчається на мовних курсах, опановує іспанську мову та має намір вступити до університету в Іспанії. Старший син ОСОБА_3 , є учнем. ІНФОРМАЦІЯ_3 йому виповниться 18 років, проте він продовжує навчання, посилено вивчає іспанську мову та не має змоги працювати. Відповідач нікому більше аліментів не сплачує, на утриманні нікого не має, стягнень по виконавчим документам з відповідача не проводиться, інших неповнолітніх дітей чи непрацездатних повнолітніх дочок і синів він немає. Відповідач не бажає добровільно виконувати батьківські обов`язки та ухиляється від їх виконання, чим порушує охоронювані законом права та інтереси неповнолітніх дітей. Витрати на утримання дітей на сьогодні є досить високими. До обов`язкових витрат на утримання входять: придбання продуктів харчування, необхідного одягу, взуття, придбання речей для розвитку та навчання, лікування, тощо. Окрім зазначеного, необхідно постійно здійснювати сплату за комунальні послуги та нести непередбачувані витрати. У зв`язку із зазначеним, перелік витрат на утримання двох неповнолітніх дітей є наступним: харчування - 30000 грн./міс, сплата за комунальні послуги залежить від кількості проживаючих, у т.ч. дітей - 8000 грн./міс., транспортні витрати пов`язані із відвідуванням навчального закладу - 5000 грн./міс., засоби догляду та побутові засоби - 2500 грн./міс., одяг ( в т.ч. взуття) - 4000 грн./міс, мобільний зв`язок та інтернет - 500 грн/міс, шкільне приладдя, книжки - 1000 грн./міс., дозвілля (кінотеатри, цирк, дитяче кафе, атракціони тощо) - 2000 грн./міс., постільна білизна, полотенця, ковдри, подушки, домашнє взуття відповідно до віку - 1000 грн./міс., медикаменти при простудних захворюваннях, пластирі, мікстури від кашлю, вітаміни, крем від сонця, назальні спреї тощо - 1000 грн./міс. Загальна сума витрат на утримання двох неповнолітніх дітей становить близько 55000 тис гривень на місяць. З огляду на викладене, з метою забезпечення фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дітей позивачка вважає, що з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання дітей в розмірі 27000,00 грн. щомісячно. Враховуючи те, що відповідач зобов`язаний утримувати своїх неповнолітніх дітей, але добровільно матеріальної допомоги не надає, позивачка вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
 
Ухвалою суду від 29.05.2026 року відкрите провадження у справі, призначений розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання.
25.06.2026 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, зі змісту якого вбачається, що відповідач частково визнає позовні вимоги в сумі 5000,00 грн. починаючи з дня подання позову і до досягнення дітьми повноліття, а в іншій частині позову просить відмовити. Відповідач вказує, що не відповідають дійсності твердження позивача про те, що відповідач не приймає участі в матеріальному утриманні дітей з 2021 року. Витрати позивача на утримання дітей в сумі 55000,00 грн. на місяць не підтверджені жодним доказом. Із наведеного позивачем розрахунку незрозуміло для чого позивач щомісячно купує постільну білизну, полотенця, ковдри, подушки, домашнє взуття, засоби для догляду та побутові засоби. Відповідач вказує, що по квартирі в якій проживає позивачка з дітьми в Іспанії, вона комунальні послуги не сплачує, оскільки вони мають статус біженців. На відміну від утримання неповнолітніх дітей, яке є безумовним, право на аліменти після 18 років виникає не автоматично, а лише за дотримання сукупності чітко визначених законом умов. Тільки якщо всі умови дотримано, може бути ініційоване стягнення аліментів на навчання дитини після повноліття. Позивачка звернулась до суду із позовом про стягнення аліментів на сина ОСОБА_3 , якому ще не виповнилось 18 років, однак вимагає стягнення аліментів до досягнення сином 23 років, мотивуючи тим, що він буде вступати до університету. Тобто. Позивач має на меті вирішити спір про право, яке ще не настало. Відповідач зазначає, що працює на 0,75 ставки на посаді вчителя технології та інформатики з 01.09.2025 року в Опорному закладі «Калитянський ліцей» Броварського району Київської області. Розмір заробітної плати становить 9230,00 грн. З 11.12.2007 року відповідач має статус ФОП і згідно декларації сукупний дохід за 2025 рік склав 373332,00 грн. Однак вказана сума не є доказом реального фінансового стану, оскільки відображає дані саме підприємницької діяльності. З яких сплачуються податки та здійснюються інші необхідні платежі. У 2025 році відповідач сплатив за оренду землі, на якій розташований належний йому магазинчик 4906,63 грн., за світло 15650,00 грн., єдиний податок склав 19200,00 грн., а військовий збір 9600,00 грн. На товари для магазину витрачено 243701,00 грн. Також за 2025 рік відповідачем сплачено 6600,00 грн. за обслуговування терміналу та комісія за обслуговування рахунку. Після сплати всіх необхідних платежів та оплати вартості поставленого до магазину товару, приблизний чистий дохід склав 73675,00 грн. за 2025 рік. Ураховуючи викладене відповідач вказує, що навіть з урахуванням заробітної плати вчителя, він не може сплачувати аліменти більше ніж 5000,00 грн. на місяць. Сама по собі працездатність відповідача не створює додаткового доходу автоматично, навпаки, вона передбачає витрати. Необхідні для підтримання здатності працювати, зокрема витрати на проїзд, харчування, придбання засобів гігієни та одягу, комунальні послуги, зв`язок, лікування, придбання товарів та послуг для здійснення підприємницької діяльності тощо. В свою чергу, позивач також має можливість працювати навіть перебуваючи в Іспанії, оскільки добре знає мову, однак з невідомих причин цього не робить, зважаючи на обов`язок обох батьків утримувати дітей.
За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що 17.06.2008 року сторони у справі зареєстрували шлюб, який розірваний рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 17.03.2023 року у справі №361/3857/22.
Із матеріалів справи убачається, що позивачка та відповідач є батьками неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Суд зазначає, що не приймає до уваги долучені до позовної заяви іноземні документи, які викладені іноземною мовою і не перекладені на державну мову України, для забезпечення можливості їх врахування судом.
За змістом довідки №01-27/342 від 20.10.2025 року, відповідач працює за основним місцем роботи в Опорному закладі освіти «Котилянський ліцей» Броварського району Київської області з неповним навантаженням 0,75 ставки на посаді вчителя технологій та інформатики з 01 вересня по теперішній час.
Згідно розрахункових листів, заробітна плата відповідача на посаді вчителя за січень 2026 року становила 9230,65 грн. до виплати, за лютий 2026 року - 6230,65 грн. до виплати, за березень 2026 року - 6391,02 грн. до виплати, за квітень 2026 року - 6230,65 грн. до виплати, за травень 2026 року - 6230,65 грн. до виплати.
Відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця, відповідач з 11.12.2007 року є фізичною особою-підприємцем.
За змістом податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 за 2025 рік, обсяг доходу за звітний (податковий) період склав 373332,00 грн.
На підтвердження свого реального матеріального стану відповідачем додано до відзиву на позову заяву видаткові накладні про здійснені витрати у 2025 року на загальну суму 259423,46 грн.
Також відповідачем надано банківську виписку за 2025 рік про сплату послуг еквайрингу та комісії з обслуговування рахунку в загальній сумі 6600,00 грн.
Крім того, відповідачем надані банківські квитанції про сплату у 2025 році орендної плати в сумі 4906,63 грн. та оплат за електроенергію в загальній сумі 15650,00 грн.
Згідно ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.
Відповідно до положень ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
За змістом ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.
Відповідно до ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.
Згідно ст.ст. 76-80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
За змістом ст.ст. 81,89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
У цій справі позивачка вимагаючи стягнення аліментів у сумі 27000,00 грн. на місяць не надала суду доказів на підтвердження того, що матеріальний стан відповідача дозволяє останньому сплачувати щомісяця вказану суму коштів та не зверталась до суду з клопотаннями про витребування доказів стосовно розміру отримуваного відповідачем доходу, наявності у власності відповідача рухомого та нерухомого майна тощо.
Водночас, докази надані відповідачем свідчать про те, що його матеріальний стан не дозволяє сплачувати аліменти в сумі 27000,00 грн. щомісячно.
Як зазначено у постанові Верховного Суду від 25 вересня 2019 року у справі №755/14148/18, факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини.
Як відповідач, так і позивачка зобов`язанні в однаковій мірі та у відповідності до вимог чинного сімейного законодавства утримувати своїх дітей, відчувати відповідальність за них, забезпечувати їм гарні умови для проживання, виховання, навчання, у тому числі забезпечувати матеріально.
Аліменти на утримання дитини є гарантією виконання кожним з батьків свого обов`язку забезпечувати дитину, надавати їй можливість на користування всіма благами соціального забезпечення, належним харчуванням, житлом, розвагами, надати їй захист і піклування, які необхідні для її благополуччя.
Батьки зобов`язані вживати всіх необхідних заходів з метою отримання законних джерел для забезпечення гідних умов проживання й розвитку власної дитини.
Визначаючи розмір аліментів у твердій грошовій сумі, які мають стягуватись з відповідача на утримання його неповнолітніх дітей, суд виходить з того, що із наявних в матеріалах справи доказів убачається, що матеріальний стан відповідача не дозволяє йому сплачувати аліменти в сумі 27000,00 грн.
Разом з цим, суд не погоджується з запропонованим відповідачем розміром аліментів в сумі 5000,00 грн.
Відповідач є особою працездатного віку, має змогу працювати, отримувати дохід та надавати достатню матеріальну допомогу на утримання своїх синів, яка відповідатиме принципу забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Відповідач у своєму відзиві на позов не посилався на незадовільний стан свого здоров`я, не посилався на наявність у нього інших дітей, непрацездатних батьків, дочки, сина.
Будь-які інші обставини, що мають істотне значення для визначення розміру аліментів судом не встановлено. 
Суд приходить до висновку, що з метою дотримання вимог закону про те, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, і враховуючи рівність обов`язків обох батьків щодо матеріального забезпечення дитини, розмір аліментів слід в даному випадку визначити у розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку у сумі 3512,00 грн. на кожну дитину. Такий розмір забезпечить рекомендований мінімум для в цілому існування дитини, а його подвійний розмір, що має бути забезпечений у рівній половині матір`ю хлопчиків, загалом надасть можливість дотримання принципу достатнього забезпечення дітей.
Отже, з врахуванням всіх встановлених обставин справи, заявлений позивачкою розмір аліментів у сумі 27000,00 грн. має бути зменшений до 3512,00 грн. на кожну дитину.
Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.
Враховуючи, що позов подано до суду 19.05.2026 року, саме з цієї дати позивачка має право на стягнення аліментів.
Стосовно вимог позивачки про стягнення аліментів на утримання ОСОБА_3 до досягнення ним 23-річного віку, такі вимоги задоволенню не підлягають, з огляду на наступне.
Відповідно до положень ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).
При цьому, на теперішній час ОСОБА_3 повноліття не набув, що виключає можливість вирішення питання про стягнення аліментів до досягнення ним 23-річного віку, оскільки для стягнення аліментів відповідно до положень ст. 199 СК України дитина має набути повноліття і при цьому продовжувати навчання.
Суд роз`яснює сторонам у справі, що згідно ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 141, 180, 181, 182, 184, 191, 192, 199 СК України, ст.ст. 76-81, 89, 141, 178, 247, 263-265, 275, 279, 354, 355, 430 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі 3512 (три тисячі п`ятсот дванадцять) грн. 00 коп., щомісячно, починаючи з 19.05.2026 року і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 3512 (три тисячі п`ятсот дванадцять) грн. 00 коп., щомісячно, починаючи з 19.05.2026 року і до досягнення дитиною повноліття.
В іншій частині позову - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 1331 (одна тисяча триста тридцять одна) грн. 20 коп.
Рішення в частині стягнення суми платежу в межах одного місяця підлягає негайному виконанню.
Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення складений 07.07.2025 року.
Учасники справи:
Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );
Відповідач - ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Суддя -