Справа № 445/1126/26 
провадження № 2/445/1399/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2026 року Золочівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Кіпчарського О.М.
секретаря судового засідання Кшемінської О.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Золочеві Львівської області в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Профіт капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :
29.04.2026 року позивач, через представника ОСОБА_2 , звернувся до Золочівського районного суду Львівської області з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з неї заборгованість за договором кредиту та страхування у розмірі 197 617,55 грн та понесені у зв`язком з розглядом справи судові витрати. 
Позов обґрунтований тим, що 07.02.2020 між ПАТ «Ідея Банк», ОСОБА_1 та ТОВ «Нью Файненс Сервіс» було укладено змішаний договір, який поєднує в собі елементи кредитного договору та договору страхування договір кредиту та страхування № А03.00207.006326017.На виконання цього договору ПАТ «Ідея Банк» перерахувало ОСОБА_1 99715,00 грн кредиту.
В подальшому на підставі ряду договорів факторингу ТзОВ «Профіт Капітал» набуло право вимоги до ОСОБА_1 
ОСОБА_1 свої зобов`язання за кредитним договором своєчасно не виконала, станом на 19.12.2023 року відповідач має заборгованість в розмірі 197 617,55 грн, з них: 96712,69 грн заборгованість за кредитом, 28 578,03 грн заборгованість за процентами, 72 326,83 грн заборгованості по оплаті за обслуговування кредиту. 
Ухвалою судді Золочівського районного суду Львівської області від 26.05.2026 року відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати її розгляд в порядку спрощеного провадження без виклику сторін. 
Вказану ухвалу суду відповідачу скеровано 01.06.2026 року та отримана останнім 04.06.2026 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. 
На момент постановлення даного судового рішення від сторін не надходило заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.
Відповідач відзив на позовну заяву не подав. Будь-яких інших заяв від сторін чи їх представників не надходило. 
Оскільки розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Судом вивчено наявні матеріали справи, досліджено письмові докази, оцінено доказ кожен окремо та в їх сукупності, внаслідок чого встановлено наступне. 
07.02.2020 ОСОБА_1 уклала в письмовій формі договір кредиту та страхування № А03.00207.006326017 з ПАТ «ІдеяБанк» та ТОВ «Нью Файненс Сервіс», що підтверджується копією цього договору.
Згідно з умовами цього договору ПАТ «Ідея Банк» надало ОСОБА_1 99715,00 грн кредиту. Кредит було надано на строк до 07.02.2023 року, розмір процентної ставки 10,00 % річних.
Обставина надання кредитних коштів ОСОБА_1 підтверджується копією ордерів-розпоряджень ПАТ «Ідея Банк» від 07.02.2020 про видачу кредиту та про сплату страхового платежу та випискою за рахунком ОСОБА_1 відкритого в ПАТ «Ідея Банк».
Копіями договору факторингу від 19.12.2023, укладеного між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Оптіма факторинг», реєстру боржників до цього договору, платіжної інструкції від про сплату коштів за договором; договору факторингу від 22.12.2023, укладеного між ТОВ «Профіт Капітал» та ТОВ «Оптіма факторинг», витягу з реєстру боржників до цього договору, платіжної інструкції про сплату коштів за договором, підтверджується, що ТОВ «Профіт Капітал» набуло право вимоги до ОСОБА_3 за кредитним договором.
Вирішуючи питання щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, суд виходить з наступного. 
Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом ст. 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу (які сторонами вчиняються усно та виконуються повністю у момент їх вчинення).
Частиною 1 ст. 626 ЦК України, передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. 
Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦПК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно з ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені Законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
За положеннями ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору і вимог закону.
Згідно приписів ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до частин 1 та 2 ст.1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.
Згідно до частини 1 статті 1080 ЦК України, договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження.
Згідно ч.1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
За приписами ч.1-4 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ч. 1 -3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Відповідно до положень ст. 77-80 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно ч. 1,5,6,7 ст. 81, ч. 1, 3 ст. 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.
Таким чином, звертаючись із вказаним позовом, саме на позивача покладено обов`язок доведення належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами обставини, що входять до предмета доказування.
Враховуючи, що позивачем доведено факт отримання та використання відповідачем кредитних коштів від АТ «Ідея банк» за вищевказаним кредитним договором, а також факт порушення відповідачем взятих на себе зобов`язання щодо повернення коштів, набуття позивачем права вимоги до відповідача за вищевказаним кредитним договором, суд приходить до висновку, що заявлений позов є підставним та підлягає до задоволення в цій частині. 
Разом з тим, судом встановлено, що п. 1.5. договору кредиту передбачено, що позичальник, окрім процентів за користування кредитом, сплачує банку плату за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі, що передбачена договором.
10 червня 2017 року, тобто до укладення кредитного договору у даній справі, набув чинності Закон «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим у Законі «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
Закон «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Відповідно до частини першої статті 11 Закону «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. 
Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Закону України «Про споживче кредитування», щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Необхідність внесення плати за додаткові, супутні послуги банку, пов`язанні з розрахунково-касовим обслуговуванням, передбачено в розділі 5 «Паспорту кредиту». Переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), у договорі не зазначено.
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 6 листопада 2023 року по справі №204/224/21 дійшов висновку про те, що якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
В матеріалах справи відсутні докази надання будь-яких додаткових послуг, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, відтак умова договору кредиту, що передбачала сплату комісії, яка фактично відповідає розміру наданого кредиту, в якості плати за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемною, а відповідно і право вимоги на цю суму не могло бути відступлено позивачу у справі. 
Відтак, в частині стягнення з відповідача 72 326,83 грн заборгованості по оплаті за обслуговування кредиту, позов до задоволення не підлягає. 
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Понесення позивачем судових витрат у виді судового збору в розмірі 2 662,40 грн. підтверджено відповідним платіжним дорученням від 19.02.2026 року.
Відтак, відповідно до положень ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь ТОВ "Профіт капітал" підлягає стягненню сума вищевказаного судового збору, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, тобто у розмірі 1 687,98 грн. 
Окрім цього, під час звернення з даним позовом ТОВ «Профіт капітал» було вказано про наявність судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7 000,00 грн.
За положеннями ч. 4 ст.137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Правничу допомогу позивачу ТОВ «Профіт капітал» здійснювало АО «Правовий курс» на підставі договору про надання правничої допомоги № 02-04 від 01.07.2024 року. 
На підтвердження понесених витрат позивача на правову допомогу суду надано: копію договору про надання правничої допомоги; копію акту прийому-передачі наданих послуг, копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, копія ордеру представника. 
Європейським судом з прав людини висловлена правова позиція, згідно з якою при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим (остаточне рішення Європейського суду з прав людини від 10 січня 2010 року, №33210/07 і 41866/08) та «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18 лютого 2010 року, №37246/04). 
Таким чином, суд, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, враховуючи конкретні обставини справи, розгляд якої проводився в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін, дійшов переконання, що заявлені представником позивача вимоги про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу є завищеними та неспівмірними зі складністю справи, а також, обсягом наданих адвокатом послуг позивачу, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг), а тому обґрунтованими є витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн.
З цих підстав, керуючись статтями 2, 5, 10-13, 18, 81, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд –
у х в а л и в :
позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Профіт капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики – задовольнити частково. 
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Профіт капітал» (код ЄДРПОУ 39992082, місцезнаходження юридичної особи: 04071, м. Київ, вул. Набережно-Лугова,8), заборгованість за договором кредиту № А03.00207.006326017 від 07 лютого 2020 року в розмірі 125 290,72 грн (сто двадцять п`ять тисяч двісті дев`яносто гривень 72 копійки), з них: 96 712,69 грн (дев`яносто шість тисяч сімсот дванадцять гривень 69 копійок) заборгованість за кредитом, 28 578,03 грн (двадцять вісім тисяч п`ятсот сімдесят вісім гривень 03 копійки) заборгованість за процентами.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Профіт капітал» (код ЄДРПОУ 39992082, місцезнаходження юридичної особи: 04071, м. Київ, вул. Набережно-Лугова,8), судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1 687,98 грн (одна тисяча шістсот вісімдесят сім гривень 98 копійок) та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3 000,00 грн (три тисячі гривень 00 копійок). 
В задоволенні решти позовних вимог – відмовити. 
Копію рішення суду негайно надіслати сторонам. 
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Повний текст рішення виготовлено 15 вересня 2026 року. 

Суддя       О.М. Кіпчарський