П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/20687/25 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Петричкович А.І. 
Суддя-доповідач - Шидловський В.Б. 
14 вересня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Шидловського В.Б. 
суддів: Сапальової Т.В.  Капустинського М.М. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 08 червня 2026 року у справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Хмельницькій області до ОСОБА_1 про стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу, 
В С Т А Н О В И В :
позивач 05.12.2025 звернувся до суду з адміністративним позовом від 04.12.2025 №4062, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 податковий борг в сумі 1736,22 гривень.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 08 червня 2026 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального права, неповноти з`ясування обставин справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.
17 червня 2026 року до суду надійшли додаткові пояснення у справі від позивача. 
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п.3 ч.1 ст.311 КАС України.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Як встановлено судом першої інстанції, відповідно до даних контролюючого органу станом на день звернення до суду за відповідачем рахується податковий борг в сумі 1736,22 грн. :
Дана заборгованість виникла по наступних платежах:
1) єдиний податок з фізичних осіб, на підставі нараховано пені ІКП на борг мин.р (ст. 129 ПКУ з урахуванням вимог Закону. України щодо періоду поширення коронавірусної хвороби (COVID-19)), відповідно до дати нарахування:
01.04.2025 року в сумі 265,19 грн.;
09.04.2025 року в сумі 152,62 грн.;
15.05.2025 року в сумі 1318,41 грн.
Так, позивачем була винесена та надіслана відповідачу податкова вимога форми "Ф" від 12 грудня 2023 року №? 0014479-1303-2201 (копія податкової вимоги та поштового відправлення додається).
Однак, вжиті заходи не призвели до позитивного результату та погашення податкового боргу, що слугувало підставою для звернення до суду з цим позовом. 
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з безпідставності заявлених позовних вимог.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Підпунктом 14.1.175 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України (далі - ПК України) визначено, що податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до пп. 16.1.4. п. 16.1 ст. 16 ПК України, платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
За приписами пп. 19-1.1.22 п. 19-1 ст. 19-1 ПК України позивач здійснює погашення податкового боргу, стягнення недоїмки із сплати єдиного внеску та інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи.
Згідно з пп. 20.1.19 п.20.1 ст.20 ПК України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право: застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи; стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов`язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України; стягувати суми недоїмки із сплати єдиного внеску; стягувати суми простроченої заборгованості суб`єктів господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитами (позиками), залученими державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державні (місцеві) гарантії, а також за кредитами із бюджету в порядку, визначеному цим Кодексом та іншими законами України.
Підпунктом 21.1.1 п.21.1 ст.21 ПК України визначено, що посадові та службові особи контролюючих органів зобов`язані: дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами.
Відповідно до абзацу 3 п.59.1 ст. 59 ПК України, заходи, спрямовані на погашення (стягнення) податкового боргу, не застосовуються, якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує ста вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Податковий борг відповідача з урахуванням часткової сплати підтверджується карткою платника податків, розрахунком суми заборгованості, однак для його стягнення контролюючому органу потрібно дотриматися вимог ПК України, який також визначає випадки, порядок та розміри стягнення податкового боргу.
180 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян становить 3060 гривень (180 х 17 грн), тому контролюючий орган повинен застосовувати заходи, спрямовані на погашення (стягнення) податкового боргу у розмірі 1736,22 гривень, враховуючи вищенаведене та, зокрема, вимоги пп. 20.1.19 п.20.1 ст.20 ПК України, яким визначені права контролюючого органу.
Так, відповідно до ухвали Хмельницького окружного адміністративного суду від 25.05.2026 суд зобов`язав керівника Головного управління ДПС у Хмельницькій області до 01.06.2026 надати суду письмове пояснення з доказами на його підтвердження щодо права пред`явлення контролюючим органом позову про стягнення податкового боргу у розмірі 11736,22 гривень з урахуванням вимог абзацу 3 п.59.1 ст. 59 ПК України, яким передбачено, зокрема, застосування заходів спрямованих на погашення (стягнення) податкового боргу, який перевищує сто вісімдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до Податкової вимоги форми "Ф" №0014479-1303-2201 від 12.12.2023, загальна сума податкового боргу платника податків за узгодженими грошовими зобов`язаннями станом на 11.12.2023 становить 4020 гривень.
Керівник Головного управління ДПС у Хмельницькій області не виконав ухвалу суду від 25.05.2026, однак представник позивача надав суду письмове пояснення від 29.05.2026 на виконання ухвали суду в якому пояснив, зокрема, що позов подано на 1736,22 гривень (сума пені). У період з 01.04.2025 по 15.05.2025 органом ДВС було стягнуто з відповідача податковий борг у розмірі 12480 гривень, тому платнику було автоматично нарахована пеня по єдиному податку з фізичних осіб.
За вказаних обставин колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції про те, що позов контролюючого органу про стягнення податкового боргу у розмірі 1736,22 гривень, порушує ПК України та ст.19 Конституції України, відповідно якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, тому не має підстав для задоволення позову, і це не суперечить ст. 67 Конституції України на яку вказує контролюючий орган. При цьому, контролюючий орган дотримуючись вимог ПК України, зокрема, абзацу 3 п.59.1 ст.59 ПК України, повинен вжити заходів спрямованих на погашення (стягнення) податкового боргу на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Згідно із п.1 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 08 червня 2026 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає. 

Головуючий | | | Шидловський В.Б.
Судді | | | Сапальова Т.В.    Капустинський М.М.