Справа № 645/8913/25
Провадження № 2/645/928/26 
РІШЕННЯ
Іменем України
14 вересня 2026 р.   м. Харків

Немишлянський районний суд міста Харкова у складі
головуючого - судді Федорова О.В.
за участю секретаря судового засідання – Жорняк А.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом:
Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторинг Партнерс"
до ОСОБА_1 
про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

ТОВ "Факторинг Партнерс" звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Договором про споживчий кредит/кредитний договір №84072378 в розмірі 19400,00 грн., з яких: 5000,00 грн. заборгованість за оновним зобов`язанням (за тілом кредиту); 13900,00 грн. заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги; 500,00 грн. заборгованість за нарахованими процентами згідно кредитного договору з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 25.12.2024 року між ТОВ «ЕКО ФІН» та ОСОБА_1 за допомогою веб-сайту кредитодавця https://cashtancredit.com.ua було укладено Договір про споживчий кредит № 84072378. Зазначений кредитний договір укладено в електронній формі відповідно до вимог Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», Закону України «Про електронну комерцію» та Закону України «Про споживче кредитування». Позивач зазначає, що відповідач здійснив дії, спрямовані на укладення договору, шляхом заповнення заяви про надання кредиту на веб-сайті кредитодавця, введення коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором, та зазначення реквізитів банківської картки, на яку в подальшому були перераховані кредитні кошти. Відповідно до умов кредитного договору ТОВ «ЕКО ФІН» надало відповідачу кредит у розмірі 5000,00 грн. строком на 365 днів - з 25.12.2024 року по 24.12.2025 року включно. За умовами договору проценти за користування кредитом протягом дисконтного (пільгового) періоду становили 0,50 % за один день від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитними коштами. Протягом поточного періоду проценти нараховувалися за базовою (стандартною) процентною ставкою у розмірі 1,0 % за один день від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Позивач зазначає, що кредитодавець належним чином виконав свої зобов`язання за кредитним договором, перерахувавши відповідачу кредитні кошти у визначеному договором розмірі. Відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування ним у порядку та строки, передбачені умовами договору, проте зобов`язання за кредитним договором не виконував, у зв`язку з чим утворилася заборгованість.
10.11.2025 року між ТОВ "ЕКО ФІН" та ТОВ "Факторинг Партнерс" було укладено договір № 10-11/25, відповідно до умов якого ТОВ «ЕКО ФІН» відступило на користь ТОВ "Факторинг Партнерс" права вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі за Договором про споживчий кредит № 84072378 від 25.12.2024 року. На підставі зазначеного договору до ТОВ "Факторинг Партнерс" перейшло право грошової вимоги до Лвідповідача.
Сторона позивача посилається на те, що станом на день формування позовної заяви заборгованість відповідача за Договором № 84072378 від 25.12.2024 року становить 19400,00 грн., з яких 5000,00 грн. - заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту), 13 900,00 грн.- заборгованість за нарахованими процентами станом на дату відступлення права вимоги та 500,00 грн. - заборгованість за процентами, нарахованими з моменту відступлення права вимоги до дати формування розрахунку заборгованості. Заборгованість за пенею та/або штрафами, комісіями, інфляційними втратами та 3 % річних позивачем не заявляється.
Враховуючи викладене, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за Договором про споживчий кредит № 84072378 від 25.12.2024 року в розмірі 19400,00 грн.
Крім того, позивач просить стягнути з відповідача понесені судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 9000,00 грн.
Ухвалою Немишлянського районного суду міста Харкова від 29.01.2025 року відкрито провадження по справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
19.02.2026 року року від ОСОБА_1 до матеріалів справи надійшов відзив на позовну заяву, в якому він заперечує проти задоволення позовних вимог. В обґрунтування заперечення зазначив, що кредитний договір був укладений з ТОВ «ЕКО ФІН». Позивач не надав належних доказів, які підтверджують правомірність набуття ним права вимоги, наявність необхідних дозвільних документів у первісного кредитора та позивача, а також фактичне отримання відповідачем кредитних коштів. Так, договір про відступлення права вимоги укладений 10.11.2025 року, тобто до закінчення строку дії кредитного договору, який згідно з графіком платежів закінчувався 24.12.2025 року. Докази належного повідомлення мене про заміну кредитора позивачем не надані. Крім того, умовами кредитного договору передбачена реальна річна процентна ставка понад 2900 %, що, на думку відповідача, є надмірним.
Ухвалою Немишлянського районного суду міста Харкова від 19.02.2026 року задоволено клопотання про витребування доказів.
26.02.2026 року від сторони позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої позивач зазначає, що кредитний договір №84072378 від 25.12.2024 року був належним чином укладений в електронній формі на суму 5000,00 грн. Факт укладення договору підтверджується електронним підписом, даними анкети та інформаційної системи, а також тим, що відповідач тричі продовжував пільговий період і сплачував проценти. Факт видачі кредиту сторона позивача підтверджує квитанцією ТОВ «ПрофітГід» про перерахування 5000,00 грн на банківську картку, зазначену відповідачем під час оформлення кредиту. Стороною позивача також зазначено, що ним законно набуто право вимоги за кредитним договором на підставі договору відступлення від 10.11.2025 року, що підтверджується договором відступлення, реєстром боржників, актом приймання -передачі та платіжним докуменом про розрахунок із ТОВ «ЕКО ФІН». Також, стороною позивача зазначено, що про заміну кредитора, за твердженням позивача, відповідача було повідомлено 17.11.2025 року шляхом направлення повідомлення на його електронну пошту. Щодо процентів стороною позивача вказано, що ставка 1% на день відповідає встановленому законом максимальному розміру денної процентної ставки, тому вважає нарахування процентів законним. Враховуючи викладене, позивач вказує, що кредитний договір укладений належним чином, кредитні кошти були надані, право вимоги перейшло до сторони позивача законно, відповідач був повідомлений про заміну кредитора, а заборгованість у розмірі 19400,00 грн. підтверджена матеріалами справи. 
13.03.2026 року від сторони позивача надійшло пояснення на виконання ухвали суду про витребування доказів від 19.02.2026 року, відповідно до яких ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» зазначає, що ТОВ «ЕКО ФІН» та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» мають відповідні ліцензії НБУ, а право вимоги за кредитним договором №84072378 від 25.12.2024 року було передано позивачу за договором відступлення від 10.11.2025 року. Позивач також стверджує, що відповідача було повідомлено про заміну кредитора шляхом направлення повідомлення на електронну пошту. Факт видачі кредиту у сумі 5000,00 грн. позивач підтверджує квитанцією ТОВ «ПрофітГід» про переказ коштів на банківську картку, зазначену під час оформлення кредиту, та зазначає, що вказана квитанція надавача є первинним документом та належним доказом видачі кредиту.
Ухвалою Немишлянського районного суду міста Харкова від 16.03.2026 року задоволено клопотання про витребування доказів.
03.04.2026 року від АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК" надійшла витребувана ухвалою суду від 16.03.2026 року інформацію.
26.05.2026 року від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, відповідно до яких на думку відповідача стороною позивача не доведено належними доказами, що саме ТОВ «ЕКО ФІН» надало відповідачу кредит у розмірі 5000,00 грн., оскільки банківська виписка містить лише технічні позначення платника, без зв`язку з кредитором. Також, відповідач вважає, що стороною позивача не доведено повноваження ТОВ «ПрофітГід» діяти від імені кредитора, виникнення у позивача права вимоги та законність відступлення прав вимоги, належне повідомлення відповідача про зміну кредитора, не обґрунтовано нарахування процентів понад 2900 % річних. Також, у своєму відзиві відповідач вказує, про неспівмірність заявлених витрат на правову допомогу.
30.06.2026 року до матеріалів справи надійшли письмові пояснення сторони позивача, відповідно до яких, позивач вказує, що матеріалами справи підтверджено отримання відповідачем кредиту в розмірі 5000,00 грн. за договором №84072378, зокрема банківською випискою та поясненнями платіжного сервісу «ПрофітГід». Крім того, підтвердженням отримання кредиту сторона позивач вважає три пролонгації договору та сплату відповідачем процентів. Право вимоги за кредитом було передане від ТОВ «ЕКО ФІН» до ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» 10.11.2025 року відповідно до чинного законодавства, що також підтверджується матеріалами справи. Позивач також вважає обґрунтованими витрати на правничу допомогу в сумі 9000,00 грн, оскільки вони підтверджені відповідними документами, а відповідач не довів їх неспівмірність.
Представник позивача правом на участь представника у судовому засіданні не скористалася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала клопотання про розгляд справи за відсутності представника ТОВ "ФК "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС", позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про отримання поштового відправлення. 
У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Вивчивши доводи позовної заяви, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі обставини справи в межах заявлених вимог, перевіривши їх доказами, які були безпосередньо досліджені у судовому засіданні, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з наступних підстав та мотивів
Вирішуючи спірні правовідносини суд виходить з того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ЦПК України).
Відповідно до положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. При цьому, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).
Положеннями ч. 1 ст.77 вказаного нормативно-правового документа визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Частина 2 ст. 129 КУ України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 вказаної частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Аналогічні приписи передбачені ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. ЦПК України, відповідно до яких кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього кодексу.
Частиною 2 ст. 77 та ч. 1 ст. 82 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.
Так, у ході розгляду справи в межах заявлених вимог та зазначених і доведених обставин, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини, що мають значення для вирішення справи за суттю.
Суд встановив та з матеріалів справи вбачається, що 25.12.2024 року ТОВ «Еко Фін» та ОСОБА_1 уклали Договір, згідно з яким товариство зобов`язалося надати позичальникові кредит у сумі 5000,00 грн строком на 365 календарних днів із сплатою відсотків відповідно до умов Договору.
ТОВ «Еко Фін» перерахувало грошові кошти у розмірі 5000,00 грн.
10.11.2025 року ТОВ «Еко Фін» та ТОВ «Факторинг Партнерс» уклали договір факторингу № 10-11/25, відповідно до якого ТОВ «Еко Фін» відступило на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за Договором.
ТОВ «Факторинг Партнерс» наділене правом вимоги до відповідача за Договором.
Відповідач умови Договору не виконав і має заборгованість у сумі 19400,00 грн., з яких 5000,00 грн. - заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту), 13 900,00 грн.- заборгованість за нарахованими процентами станом на дату відступлення права вимоги та 500,00 грн. - заборгованість за процентами, нарахованими з моменту відступлення права вимоги до дати формування розрахунку заборгованості.
За змістом ст. ст. 626, 628 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом (ч.1 ст. 205 ЦК України).
Згідно з ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Загальні правила щодо форми договору визначені ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
За ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч. 1 ст. 526 ЦК України).
Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконання з настанням цієї події.
Таким чином, відповідач зобов`язаний виконувати умови кредитних договорів у відповідності до їх умов та вимог законодавства.
Частина 1 ст. 512 ЦК України визначає, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ст. ст. 1077, 1078 ЦК України).
Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Згідно зі ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.
Частина 1 ст. 81 ЦПК України визначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України), обґрунтування вимог учасників справи та обставин, які мають значення для справи, повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів (ст. 76-79 ЦПК України).
Матеріалами справи підтверджено, що відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання Договору шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, кредитодавцем перераховані грошові кошти з метою виконання умов Договору.
На підтвердження укладення Договору позивач, крім іншого, надав до суду разом: фото відповідача з паспортом; фото самого паспорту позичальника у формі ID-картки; фото картки платника податків; заяву-анкету клієнта, яка містить персональні дані позичальника, а також інформацію щодо логування подій (послідовності дій позичальника), з яких вбачається процес підписання договору електронним підписом одноразовим ідентифікатором «YiM3ZDU2», який також відображений на кредитному договорі та всіх додатках до нього, та здійснення відповідачем пролонгації дисконтного (пільгового) періоду кредитування.
Таким чином, волевиявлення позичальника при укладенні Договору, виражене у всіх її діях: реєстрації на сайті, заповненні анкети клієнта, підтвердженні номеру мобільного телефону та електронної пошти за допомогою введення кодів підтвердження, фотографування себе з паспортом та своїх документів тощо, а також у прийнятті (акцепті) пропозиції (оферти) кредитодавця на укладення Договору.
З урахування викладеного, суд вважає, що 25.12.2024 року ТОВ «Еко Фін» та ОСОБА_1 уклали Договір в електронній формі, який підписала відповідачка електронним підписом одноразовим ідентифікатором «YiM3ZDU2» відповідно до ч. 6, 8 ст. 11, ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», та відповідач отримав кредит у розмірі 5000,00 грн,
На підтвердження фактичного переказу коштів позивачем до позову додано копію квитанції ТОВ "ПРОФІТГІД" про зарахування 25.12.2024 року об 11:19:16 грошових коштів в розмірі 5000,00 грн.
Також, до матеріалів справи на виконання ухвали суду від АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК" надішли витребувані докази, відповідно до яких на картковий рахунок ОСОБА_1 25.12.2024 року зараховані 5000,00 грн.
Отже, суд дійшов до висновку про наявність у ОСОБА_1 боргових зобов`язань перед ТОВ «Факторинг Партнерс» та необхідність стягнення з нього на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» заборгованості за кредитним договором.
Правильності нарахування заборгованості за кредитним договором відповідач не спростував.
Крім того, суду не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, відповідно до ст. 617 ЦЦК України.
Договір, а також договір відступлення прав вимоги у встановленому порядку недійсними не визнані, тобто в силу положень ст. 204 ЦК України діє презумпція правомірності цих правочинів.
У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли унаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
За змістом висновку Верховного Суду у постанові від 25 січня 2023 року у справі № 209/3103/21 саме на відповідача покладено процесуальний обов`язок спростування розміру заборгованості, заявленого позивачем.
Доводи відповідача викладені у відзиві є безпідставними та спростовуються наявними у справі матеріалами та встановленими на підставі них обставинами.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що між сторонами по справі виникли кредитні правовідносини, відповідно до яких відповідач отримавши кошти у кредит, своїх зобов`язань з їх повернення і сплати процентів належним чином не виконав.
З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за Договором про споживчий кредит/кредитний договір №84072378 в розмірі 19400,00 грн. підтверджені належними доказами.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.
Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Частинами 1 та 2 ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
При зверненні до суду з цим позовом ТОВ "Факторинг Партнерс" сплачено 2422,40 грн. судового збору за подання позову, що підтверджується платіжною інструкцією № 0584790022 від 04.12.2025 року.
Приймаючи до уваги, що позов задоволено повністю, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн.
Відповідно до ч. 1 статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.
Згідно з положеннями частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
В обґрунтування розміру понесених позивачем ТОВ "Факторинг Партнерс" витрат на правничу допомогу у розмірі 9000,00 грн. до матеріалів справи надано копії наступних документів: договір №02-07/2024 про надання правової допомоги від 02.07.2024 року, укладений між АБ "Лігал Ассістанс" та ТОВ "Факторинг Партнерс"; заявка на надання юридичної допомоги №125 від 11.11.2025 року; витягу з Акту №22 про надання юридичної допомоги від 24.11.2025 року.
Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.
У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 сформовано правовий висновок про те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, приписами статей 123- 130 ГПК України, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Отже, вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.
Зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, суд зазначає, що розмір пред`явлених ТОВ "Факторинг Партнерс" до відшкодування витрат на надання йому правової допомоги є завищеним щодо іншої сторони спору.
Враховуючи складність справи та виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд дійшов висновку про необхідність зменшення їх розміру та стягнення з відповідача на користь позивача 7000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 12, 81, 247, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторинг Партнерс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторинг Партнерс" заборгованості за Договором про споживчий кредит/кредитний договір №84072378 в розмірі 19400,00 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторинг Партнерс" витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 7000,00 грн.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Факторинг Партнерс", ЄДРПОУ 42640371, місцезнаходження вул. Ґедройця Єжи, буд. 6, офіс 521, м. Київ, 03150.
Відповідач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ).
Повне судове рішення складено 14.09.2026 року.

Суддя О.В. Федорова