Справа № 589/5124/25 
Провадження № 2/589/899/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2026 року | м. Шостка

Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі: головуючого судді Курбанової А.Р., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-  

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 5164076 від 07.12.2024р. в розмірі 25253,92 грн, з яких: 6999,99 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу, 14753,93 грн – сума заборгованості за процентами, 3500 грн – сума заборгованості за штрафами. В обгрунтування позову посилається на неналежне виконання відповідачем прийнятих на себе договірних зобов`язань з повернення кредиту та сплати процентів за вказаними договорами.
Ухвалою суду від 30 жовтня 2025 року відкрито провадження у даній справі та постановлено здійснити її розгляд в спрощеному позовному провадженні без повідомлення осіб, також в цій ухвалі роз`яснено відповідачу право подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали.
Вказана ухвала та копія позовної заяви з додатками направлялась відповідачу рекомендованим поштовим відправленням, яке було їй вручене 25.11.2025 року.
Станом на 29.07.2026 року відзив на позов від відповідача до суду не надійшов.
Клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходили. За відсутності таких клопотань, суд, у відповідності до ч. 13 ст. 7, ч. 5 ст. 279 ЦПК України, розглядає справу за наявними у ній матеріалами.
Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини та факти, якими обґрунтовуються вимоги, перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 07.12.2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» (Товариство) та ОСОБА_1 (Клієнт) було укладено договір № 5164076 про надання коштів на умовах споживчого кредиту (далі - Договір). Згідно з умовами п.п. 1.2, 1.3, 1.4.1, 1.4.2, 1.8, 2.1, 2.2, 4.1 договору ТОВ «Лінеура Україна» зобов`язалося надати відповідачу на умовах строковості, зворотності, платності кредит в розмірі 7000 грн на споживчі (особисті) потреби, на платіжну картку № НОМЕР_1 , строком на 360 днів. За користування кредитом відповідач зобов`язався сплачувати проценти за зниженою процентною ставкою – 0,95% в день, за стандартною процентною ставкою в розмірі 1,00 % за кожен день користування кредитом з періодичністю платежів кожні 15 днів у строки, передбачені Додатком № 1, та повернути кредит до 01.12.2025 р. /а.с. 6-17/.
Згідно з Додатком № 1 до договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 5164076 від 07.12.2024 року, сторони погодили таблицю обчислення загальної вартості кредиту для клієнта (споживача) та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, зі змісту якої вбачається, що загальна вартість кредиту складає 32200 грн /а.с. 18/.
Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (стаття 634 ЦК).
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
В п. 9.7 розділу 9 договору визначено технологію (порядок) укладення договору та порядок створення і накладання електронних підписів сторонами. Доступ до ІКС Товариства забезпечується через вебсайт або мобільний застосунок «Credit7».
Відповідач за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «97521» підписала електронний кредитний договір, який містив усі істотні умови, і з якими відповідач ознайомилась до моменту укладання.
Наведене свідчить, що відповідач ознайомилась і погодилась з умовами договору, тобто сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов кредитного договору, а подані позивачем паперові копії електронних документів є допустимими письмовими доказами відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію».
Відповідно до пункту 2.1 Договору товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок Клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) № НОМЕР_1 .
Відповідно до листа ТОВ «Пейтек» № 20250718-834 від 18.07.2025 р. /а.с. 22/ ТОВ «Лінеура Україна» виконало свої зобов`язання за договором та перерахувало відповідачу 07.12.2024 року о 23:08:09 годині на картку № НОМЕР_2 , номер якої надано йому Позичальником та вказано в договорі, кредитні кошти в сумі 7000 грн, що також підтверджується випискою по рахунку ОСОБА_1 , наданою на запит суду АТ КБ «ПриватБанк» /а.с. 58/. При цьому, банківська картка НОМЕР_3 , яка відповідає цій масці, емітована на саме ім`я ОСОБА_1 згідно з листом АТ КБ «ПриватБанк» вих. № 20.1.0.0.0/7-251201/60660-БТ від 01.12.2025 року /а.с. 57/.
Згідно з ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів. У відповідності до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Зобов`язання, в свою чергу, згідно вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. 
Відповідач частково здійснила оплату по тілу кредиту в сумі 0,01 грн та частково сплатила проценти в розмірі 731,50 грн. Але всупереч наведеним умовам договору та вимогам закону, відповідач належним чином свої зобов`язання за цим договором не виконувала, у визначений цим договором строк заборгованість за сумою кредиту та проценти не сплатила, внаслідок чого у відповідача за розрахунком ТОВ «Лінеура Україна» утворилась заборгованість у сумі 25253,92 грн, з яких: 6999,99 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу, 14753,93 грн – сума заборгованості за процентами, 3500 грн – сума заборгованості за штрафами /а.с. 23-24/.
Слід зазначити, що 16.07.2025 року між ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (Фактор) та ТОВ «Лінеура Україна» (Клієнт) було укладено договір факторингу № 16072025, відповідно до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» відступає ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» права вимоги, зазначені у відповідному Реєстрі боржників, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Лінеура Україна» за плату /а.с. 25-27/.
18.07.2025 року на виконання п. 1.2. договору факторингу № 16072025 від 16.07.2025 року між ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «Лінеура Україна» складено та підписано акт прийому-передачі Реєстру боржників №2 від 16.07.2025 року /а.с. 28/. 18.07.2025р. ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» сплатило ТОВ «Лінеура Україна» плату за відступлення права вимоги за вказаним договором факторингу /а.с. 29/.
Відповідно до реєстру боржників № 2 від 16.07.2025 року (в частині зобов`язань боржника ОСОБА_1 ) позивачу передані (відступлені) права вимоги до відповідача за договором № 5164076 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 07.12.2024 року /а.с. 30/. 
Слід зазначити, що у матеріалах справи відсутні документи, які б свідчили про визнання договору факторингу недійсним. За приписами статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. 
Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно з ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором.
Однак, всупереч умовам договору, відповідач не виконала своїх зобов`язань. Після відступлення права грошової вимоги, остання не здійснила жодного платежу для погашення кредитної заборгованості, строк повернення якої вже настав. 
Доказів повернення відповідачем ОСОБА_1 отриманих за договором грошової суми та нарахованих процентів в межах строку кредитування матеріали справи не містять, у зв`язку з чим вимоги позивача про стягнення заборгованості в сумі 6999,99 грн за основною сумою боргу, 14753,93 грн заборгованості за процентами, є обґрунтованими.
Разом з тим, з розрахунку заборгованості вбачається нарахування штрафних санкцій за період з 03.01.2025 по 02.02.2025 за договором, але суд звертає увагу позивача на наступне.
З 24.02.2022р. на всій території України запроваджений воєнний стан, який діє до тепер.
Відповідно до п. 18 Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Верховний Суд у своїй постанові від 31 січня 2024 року № 183/7850/22 (61-14740св23) зазначив, що пункт 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачає, що під час воєнного стану не сплачується неустойка (штраф, пеня) та інші платежі за прострочення сплати за кредитним договором (договором позики). В цій постанові касаційний суд розкрив питання про те, на які договори та які випадки поширюється цей пункт. Зокрема, такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит. За вказаною нормою в такому випадку позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч. 2 ст. 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.
Враховуючи викладене, суд вважає, що заявлена до стягнення позивачем заборгованість за штрафними санкціями у розмірі 3500 грн за договором № 5164076 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 07.12.2024 року, нарахованими у період воєнного стану, є неправомірною і така підлягає списанню, а відтак вимоги про її стягнення задоволенню не підлягають.
Частина 1 ст. 12 ЦПК України визначає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 2 даної статті учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Частина 2 ст. 13 ЦПК України визначає, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст. 76, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Судом враховується, що в даній справі кредитний договір у встановленому законом порядку відповідачем не оспорювався та не визнавався недійсним. Як зазначено вище, відповідач не надала суду належних і допустимих доказів на спростування позовних вимог, а позивачем при цьому доведено обставини, на які він посилався як на підтвердження своїх вимог в частині наявності підстав для стягнення заборгованості за тілом кредиту, процентами, нарахованими в межах строку кредитування за користування кредитом.
Таким чином, на думку суду, наявність та розмір заборгованості ОСОБА_1 у вказаному вище розмірі витікає з умов укладеної угоди, підтверджується наявними у матеріалах справи документами та не спростовано відповідачем. З огляду на викладене, суд вважає за правомірне позовні вимоги задовольнити частково у сумі 21753 грн 92 коп.
Вирішуючи питання щодо судових витрат в справі, суд вважає правомірним покласти на відповідача понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору пропорційно обсягу задоволених вимог на суму 2608 грн 32 коп.
Керуючись ст.ст. 11, 509, 525, 526, 530, 610, 611, 612, 625, 629, 1048, 1082 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 12, 76-81, 83, 141, 258, 259, 263-265, 274-279 ЦПК України, суд, -  

ВИРІШИВ:
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 / ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 / на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» /розташованого за адресою: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30, ЄДРПОУ 35625014/ заборгованість за договором № 5164076 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 07.12.2024 року в розмірі 21753 грн 92 коп. /двадцять одна тисяча сімсот п`ятдесят три грн 92 коп./, судовий збір в сумі 2608 грн 32 коп. /дві тисячі шістсот вісім грн 32 коп./. 
В іншій частині позову відмовити. 
Рішення суду може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.  

Суддя Шосткинського міськрайонного суду
Сумської області        А.Р.Курбанова