Справа №373/2040/26 Суддя в суді першої інст. - Свояк Д.В.
Провадження № 33/824/3584/2026   Суддя-доповідач - Дрига А.М.

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2026 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Дрига А.М., перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою прокурора Переяславського відділу Бориспільської окружної прокуратури Київської області Кравченка В.В. на постанову Переяславського міськрайонного суду Київської області від 15 червня 2026 року, 
В С Т А Н О В И В:

Цією постановою судді місцевого суду:
Провадження у справі щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-7 КУпАП, закрито у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 , будучи депутатом Ташанської сільської ради Бориспільського району Київської області, відповідно до пп. «б» п.1 ч. 1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» є суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону, всупереч вимогам ч.1 ст.28, ст.35-1 Закону, ст.59-1 Закону України «Про місцеве самоврядування» публічно не повідомила про наявністьу неї реального конфлікту інтересів колегіальний орган - Ташанську сільську раду, який виник у неї під час участі 25.12.2024 року на засіданні 54 чергової сесії Ташанської сільської ради 8 скликання при розгляді питання порядку денного «Про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації нерозподілених (невитребуваних) земельних часток (паїв) сільськогосподарського призначення на території Ташанської сільської ради, Бориспільського району Київської області із подальшим формуванням земельних ділянок: за №335, 662, 880, 844, 863, 884 - рілля; за №9, 14, 15, 19, 20, 96, 98, 105, 106, 141, 198, 266, 269 - сінокоси, згідно схеми поділу земель колективної власності на земельні частки (паї) реформованого КСП ім Кірова (код згідно КВЦПЗ - 01.01)», чим вчинила правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.172-7 КУпАП.
Не погоджуючись з постановою суду, прокурорподав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-7 КУпАП. 

ОСОБА_1 подала заперечення на апеляційну скаргу прокурора, в яких просить апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін. 
Вивчивши матеріали справи та перевіривши апеляційну скаргу прокурора, приходжу до висновку, що її слід повернути прокурору, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови, особою, щодо якої винесено постанову, її захисником, потерпілим, його представником та прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 КУпАП.
За змістом ч. 1 ст. 250 КУпАП, прокурор, заступник прокурора, здійснюючи нагляд за додержанням і правильним застосуванням законів при провадженні в справах про адміністративне правопорушення, окрім іншого має право оскаржувати постанову і рішення по скарзі в справі про адміністративне правопорушення. Частиною другою цієї норми визначено, що при провадженні у справах про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 172-4 - 172-9 цього Кодексу, участь прокурора у розгляді справи судом є обов`язковою.
Разом з тим, згідно з ч. 1 ст. 287 КУпАП, постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 цього Кодексу, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.
Відповідно до ч. 5 ст. 7 КУпАП, прокурор здійснює нагляд за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян.
Положення ч.1 ст. 287 та ч. 5 ст. 7 КУпАП кореспондуються з положеннями п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про прокуратуру», відповідно до якого однією із функцій прокуратури є нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян. Повноваження прокурора при здійсненні такого нагляду визначені ст.26 даного Закону і спрямовані на захист прав і свобод особи, яка примусово тримається в будь-яких місцях згідно з судовим рішенням або рішенням адміністративного органу.
Разом з тим, згідно змісту оскаржуваної постанови, у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 заходів примусового характеру, пов`язаного з обмеженням особистої свободи громадянина, до останньої не застосовано.
Тобто, в даному випадку прокурор не наділений функцією нагляду у відповідності до ч. 5 ст. 7 КУпАП та не має повноважень на оскарження судового рішення згідно ч. 1 ст. 287 КУпАП та ч. 2 ст. 294 КУпАП.
Окрім цього, ч. 2 ст. 294 КУпАП, яка є спеціальною нормою відносно ч. 1 ст. 250 КУпАП, передбачено перелік осіб, наділених правом на апеляційне оскарження, а саме частиною другою цієї норми передбачено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Зазначений перелік суб`єктів апеляційного оскарження є вичерпний. Прокурор, як учасник провадження у справах про адміністративні правопорушення, виключений із зазначеного переліку суб`єктів апеляційного оскарження Законом України від 14.10.2014 1697-VII шляхом внесення змін у ч. 2 ст. 294 КУпАП.
При цьому ухвалою Конституційного Суду України №49-у/2015 від 08 грудня 2015 року відмовлено у відкритті конституційного провадження у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положення ч. 1 ст. 250 КУпАП у взаємозв`язку з положеннями ч. 5 ст. 7, ч. 1 ст. 287, ч. 2 ст. 294 КУпАП та встановлено, що питання оскарження прокурором постанов суду у справах про адміністративне правопорушення регулюється різними положеннями КУпАП, які не узгоджуються між собою. Усунення таких неузгодженостей може бути вирішене лише у законодавчому порядку.
Посилання прокурора в апеляційній скарзі на лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 квітня 2015 року №9-749/0/4-15, в якому наведено рекомендації щодо застосування норм КУпАП, які в свою чергу регулюють право прокурора на оскарження постанов, прийнятих у справах про адміністративні правопорушення, є безпідставними, оскільки цей лист не є джерелом права та має лише рекомендаційний характер, а тому не є обов`язковим для виконання.
За вказаних обставин вважаю, що прокурор Переяславського відділу Бориспільської окружної прокуратури Київської області Кравченко В.В. не наділений правом на оскарження постанови судді в справі про адміністративне правопорушення щодо  ОСОБА_1 , а тому апеляційна скарга подана особою, яка не має на це права, що є підставою для її повернення. 
Керуючись ст. 294 КУпАП апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора Переяславського відділу Бориспільської окружної прокуратури Київської області Кравченка В.В. на постанову судді Переяславського міськрайонного суду Київської області від 15 червня 2026 року щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП - повернути особі, яка її подала.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя А.М. Дрига