ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2026 року | Луцьк | Справа № 140/5052/26

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Шепелюка В.Л., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «МАРШАЛ ЮА» до Управління державного нагляду (контролю) у Волинській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови, 

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «МАРШАЛ ЮА» (далі – ТОВ «МАРШАЛ ЮА», позивач) звернулося з позовом (із урахуванням нової редакції позовної заяви) до Управління державного нагляду (контролю) у Волинській області Державної служби України з безпеки на транспорті (далі – відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови від 23.03.2026 №098336.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Державною службою України з безпеки на транспорті в особі Управління державного нагляду (контролю) у Волинській області винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №098336 від 23.03.2026, згідно із якою на позивача накладено штраф у розмірі 34 000,00 грн.
Підставою накладення штрафу є те, що за результатами перевірки 02.02.2026 Управлінням державного нагляду (контролю) у Закарпатській області був складений акт №EAP010770 проведення рейдової перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.
Перевірка проводилась щодо транспортного засобу, який перебуває у власності та використовується ТОВ «МАРШАЛ ЮА», а керування ним на момент перевірки здійснював водій цього товариства.
ТОВ «МАРШАЛ ЮА» зверталося зі скаргою на вказану постанову до Державної служби України з безпеки на транспорті, проте постанова від 23.03.2026 №098336 залишена без змін, а скарга - без задоволення.
З оскарженою постановою ТОВ «МАРШАЛ ЮА» не згідне, вважає, що вона винесена з порушенням вимог чинного законодавства та без з`ясування всіх обставин справи, оскільки на момент перевірки у водія були наявні всі необхідні документи передбачені законодавством.
Однак, відповідач порушив процедуру притягнення до відповідальності передбаченої Порядком проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567 (далі – Порядок №1567) , оскільки позивача не повідомлено про дату та час розгляду справи, що відповідно позбавило його права бути присутнім під час розгляду справи, висловити заперечення, подати докази на спростування висновків акту перевірки.
На думку позивача, відповідачем неправильно застосовано абзац шостий частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 №2344-III (далі – Закон №2344-III), оскільки зазначена норма передбачає відповідальність виключно у випадку повної відсутності документів, визначених статтею 53 цього Закону, тоді як у даному випадку такі документи існували та були наявні у позивача. Сам факт їх ненадання або відсутності на момент перевірки, на думку позивача, не може ототожнюватися з їх повною відсутністю. 
Отже, здійснення таких перевезень за наявності документів, визначені статтею 53 Закону №2344-II, однак непред`явлення їх оригіналів на момент проведення перевірки не становить склад правопорушення, передбаченого абзацом 6 частини першої статті 60 Закону №2344-II.
Позивач вказує, що відповідальність автомобільних перевізників за відсутності на момент проведення перевірки документів настає у разі здійснення ними перевезень пасажирів та/або вантажів без документів, які визначені статтями 39, 48 Закону №2344-IIІ, яка встановлена абзацом 3 частини першої статті 60 вказаного Закону та не поширюється на спірні правовідносини.
В даній справі інспектором Бердар Є.С. був зупинений транспортний засіб марки Scania, державний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 . Водієм було надано доступ інспектору до тахографа та надано усі запитувані документи. Інспектором був зроблений видрук з тахографа. Однак, інспектор склав акт перевірки, в якому вказав про не надання протоколу обов`язкового технічного контролю. Проте доступ до тахографа був наданий належним чином і протокол інспектор не просив надати. Також, в акті зазначив про відсутність посвідчення водія та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.
Оскільки, відповідач розглянув даний акт без присутності позивача з огляду на це, ТОВ «МАРШАЛ ЮА» не було можливості надати такі документи під часу винесення оскаржуваної постанови.
Вказані документи були долучені до скарги, яка подавалася до Державної служби України з безпеки транспорті, проте не були взяті до уваги.
З огляду на викладене, позивач вважає, що приймаючи оскаржувану постанову відповідач неправильно кваліфікував відсутність протоколу технічного нагляду, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та посвідчення водія, як порушення позивачем вимог статті 53 Закону №2344-III, оскільки такі документи були наявні під час здійснення міжнародного перевезення і були подані відповідачу під час звернення з скаргою на постанову. 
З наведених підстав позивач вважає, що у даному випадку відсутні належні правові підстави для притягнення його до адміністративно-господарської відповідальності. Просить позов задовольнити.
Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 08.05.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, судовий розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а.с.30).
В поданому до суду відзиві на позовну заяву (а.с.42-47) представник відповідача позов не визнала, мотивуючи тим, що 02.02.2026 посадовою особою Укртрансбезпеки на підставі направлення на рейдову перевірку №EHP000367 проведено перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт щодо ТОВ «МАРШАЛ ЮА». Водій під час перевірки надав CMR №490118/2 (документ на вантаж). Під час зазначеної перевірки було виявлено, що транспортний засіб Сканія, реєстраційний номер НОМЕР_2 , з напівпричепом, резидентом України виконувались міжнародні перевезення вантажів за відсутності посвідчення водія відповідної категорії, свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів, водій не допустив до перевірки тахографа, що зафіксовано в акті №EAP 010770 від 02.02.2026.
Так, при розгляді справи на підставі акту проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень вантажів автомобільним транспортом №EAP 010770 від 02.02.2026 Управлінням державного нагляду (контролю) у Волинській області винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №ОПШ098336 від 23.03.2026, у зв`язку з порушенням абзацу 6 частини першої статті 60 Закону №2344-III, якою до перевізника ТОВ «МАРШАЛ ЮА» застосовано адміністративно-господарський штраф у розмірі 34 000 грн.
Представник відповідача вказує, що перевірка фіксувалась за допомогою боді-камери інспектора та наданий відеозапис відображає процес перевірки.
Водночас Порядок застосування засобів фото- і відеофіксації посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 09.08.2022 №590 (далі - Порядок №590) не містить жодного застереження про те, що відеофіксація повинна бути безперервною.
Рейдова перевірка проведена старшим державним інспектором відділу державного контролю на наземному транспорті Бердарем Євгенієм Олександровичем на підставі направлення №EAP010770 від 02.02.2026. Факт проведення рейдової перевірки вказаною посадовою особою й на підставі цього направлення підтверджується актом №EAP010770 в якому зафіксовано зазначені відомості.
Наявні в матеріалах справи докази не спростовують вчинення позивачем інкримінованого правопорушення.
Так, нормативно-правовими актами встановлено обов`язок водія надавати для контролю документи на вимогу інспектора.
Водночас, із відеозапису перевірки слідує наступне:
- Інспектор звернувся до водія з вимогою надати свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів, посвідчення водія, які водій відмовився виконувати (ч. 1 відео з 00:30).
- Водій відмовився надати доступ до тахографа (ч. 1 відео з 01:40)
- Інспектор повідомив, що водій не несе відповідальності, а матеріали будуть складені щодо перевізника (ч. 1 відео з 03:00).
- Жодного конфлікту між інспектором та водієм не відбулось (ч. 1 відео).
Таким чином, інспектором вірно зафіксовано, що водій не надав свідоцтв про реєстрацію транспортного засобу (вимога про що спрямовувалась), що уже є достатньою і самостійною підставою для застосування адміністративно-господарського штрафу відповідно до абзацу 6 частини першої статті 60 Закону №2344-III, а також й інших документів, перелік яких передбачено Вичерпним переліком.
Представник відповідача наголошує, що відповідальність перевізника за порушення даної норми настає за відсутності бодай одного із наведених у статті документів. Відтак, ненадання документів водієм ототожнюється з фактом відсутності.
Долучення до матеріалів адміністративного позову документів не свідчить про пред`явлення всіх визначених вище документів на момент складання акта про проведення перевірки. Надані до позову матеріали не є юридично значимими документами для цілей з`ясування правомірності винесеної постанови, оскільки були відсутні на місці події, а фактичні обставини зафіксовані в акті, який саме, як вже зазначалося, і є первинним носієм доказової інформації. Надання їх згодом, навіть у зв`язку з розглядом справи Укртрансбезпекою, жодним чином не спростовує та не змінює встановлених на місці події фактичних обставин, зафіксованих в акті проведення перевірки, не створює для цього акту наслідків юридично дефектного документу та не нівелює зафіксованих в акті обставин. 
Таким чином, позивач виконував міжнародні перевезення вантажів без документів, які передбачені статтею 53 Закону №2344-III, у зв`язку з чим позивача було притягнуто до адміністративно-господарської відповідальності у вигляді адміністративно-господарського штрафу у розмірі 34 000 грн.
Також представник відповідача повідомляє, що листом від 18.02.2026 №13074/25.1/24-26 (відправлення з повідомленням про вручення) перевізника повідомлено про розгляд справи про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт, що відбудеться 23.03.2026. Вказане відправлення прибуло до відділення, що обслуговує адресу перевізника завчасно - 21.02.2026.
Отже, відповідач, завчасно направивши повідомлення про розгляд справи на адресу позивача, виконав свій обов`язок щодо повідомлення про час і місце розгляду справи про порушення транспортного законодавства, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника.
Таким чином, неотримання повідомлення про розгляд справи пов`язане виключно з пасивною поведінкою Позивача.
Крім того, положеннями Порядку №1567 не установлено обов`язкової присутності суб`єкта господарювання під час розгляду справи про порушення транспортного законодавства. Неявка суб`єкта господарювання не є перешкодою для розгляду такої справи та прийняття органом державного контролю постанови про накладення адміністративно - господарського штрафу.
З огляду на викладене, представник відповідача просить в задоволенні позову відмовити.
У відповіді на відзив позивач підтримав позовні вимоги та додатково звертає увагу суду, що відеозапис, наданий відповідачем, не містить фіксації зупинення транспортного засобу та початку перевірки, відсутність запису на цьому етапі унеможливлює перевірку того чи дотримано законної підстави зупинення транспортного засобу, чи виконано інспектором обов`язок щодо ідентифікації та представлення чи були пред`явлені відповідні документи водієві до початку вимоги надати документацію.
Повторно звертає увагу на порушення відповідачем права позивача на участь у розгляді справи та надання пояснень і документів, оскільки до моменту винесення оскаржуваної постанови позивачу не надходило жодних SMS-повідомлень або інших повідомлень про надходження поштової кореспонденції чи виклику на розгляд справи. 
Тоді як, інформація про контактний номер телефону ТОВ «МАРШАЛ ЮА» є відкритою та відповідач мав реальну можливість зв`язатися з позивачем, уточнити наявність необхідних документів або витребувати їх до прийняття постанови.
Також позивач вказує, що порівняльний аналіз положень статті 60 Закону свідчить про те, що законодавець свідомо розмежував два окремих склади правопорушення з різними умовами настання відповідальності.
Так, абзацом 3 частини першої статті 60 Закону №2344-III встановлює відповідальність за: «перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян». Тобто у даному випадку законодавець прямо пов`язує відповідальність саме з фактом ненадання документів у конкретний момент, а саме на момент проведення перевірки. Натомість у абзац 6 частини першої статті 60 Закону таке формулювання відсутнє. 
Отже, законодавець свідомо розмежував ситуацію тимчасового ненадання документів під час перевірки та ситуацію фактичної відсутності документів взагалі.
Таким чином, абзац 6 частини першої статті 60 Закону №2344-III охоплює виключно випадки, коли перевізник фактично не мав документів, передбачених статті 53 Закону, тобто коли такі документи були відсутні як такі. Якщо ж документи існували та були наявні у перевізника, але з певних причин не були пред`явлені під час конкретної перевірки, такі обставини не утворюють складу правопорушення, передбаченого абзацом 6 частини першої статті 60 Закону №2344-III.
У даній справі документи, передбачені статтею 53 Закону №2344-III, у позивача існували та були наявні, що підтверджується їх подальшим наданням разом зі скаргою на постанову.
З огляду на вказане, на думку позивача, відповідач неправильно кваліфікував його дії, застосувавши норму, яка передбачає більш сувору відповідальність та не охоплює фактичні обставини цієї справи (а.с.65-67).
Представник відповідача подав до суду заперечення, в яких зазначив про хибність тверджень позивача про те, що ситуація тимчасового ненадання документів під час перевірки та ситуація фактичної відсутності документів взагалі регулюються абзацом 3 частини першої статті 60 та абзацом 6 частини першої статті 60 Закону №2344-III відповідно, адже вказані норми передбачаються відповідальність при двох різних видах перевезень: внутрішньому та міжнародному.
Відповідно до статті 48 Закону №2344-III, документами можуть бути міжнародна автомобільна накладна (CMR).
З аналізу наведених вище норм права слідує те, що виконання внутрішніх перевезень вантажів підтверджується товарно-транспортною накладною, а виконання міжнародних перевезень вантажів підтверджується міжнародною автомобільною накладною CMR.
Так, в даній справі відповідач на підтвердження того, що ТОВ «МАРШАЛ ЮА» виконувались саме міжнародні перевезення надав CMR 490118/2.
Відтак, перевірка проводилась на дотримання ТОВ «МАРШАЛ ЮА» вимог щодо міжнародних перевезень, встановлених статтею 53 Закону №2344-ШI, а виявлені порушення кваліфікуються відповідно до абзацу 6 частини першої статті 60 Закону №2344-ІII, що й мало місце в даній справі. 
Окрім того, представник відповідача зауважує, що позивача намагається звести відсутність порушення до встановлення наявності чи відсутності одного документу - роздруківки з цифрового тахографу. Натомість, відеозаписом підтверджується ненадання водієм свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, посвідчення водія.
Отже інспектором вірно зафіксовано, що водій не надав свідоцтв про реєстрацію Т3 (вимога про що спрямовувалась), що уже є достатньою і самостійною підставою для застосування адміністративно-господарського штрафу відповідно до абзацу 6 частини першої статті 60 Закону №2344-IІІ, а також й інших документів, перелік яких передбачено Вичерпним переліком.
Водій не скористався своїм правом щодо надання письмових пояснень у акті перевірки та не заперечив встановлене інспектором порушення чи обсяг ненаданих документів (а.с.73-74).
Враховуючи вимоги статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судом розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Перевіривши письмовими доказами доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.
02.02.2026 посадовою особою відділу державного нагляду (контролю) на наземному транспорті Управління державного нагляду (контролю) у Закарпатській області на підставі направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) від 30.01.2026 №ЕНР000367 (а.с.37) на а/д Київ - Чоп 756 км + 600 м проведено перевірку транспортного засобу Scania, номерний знак НОМЕР_3 , який належать позивачу.
За результатами перевірки посадовими особами Управління державного нагляду (контролю) у Закарпатській області складено акт від 02.02.2026 №ЕАР010770 про проведення рейдової перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, яким встановлено порушення статті 53 Закону №2344-III під час міжнародних перевезень вантажів згідно СМR 490118/2, а саме: відсутнє посвідчення водія відповідної категорії, відсутнє свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, відсутній протокол обов`язкового технічного контролю транспортного засобу, водій не допустив до перевірки тахографа перевіряючих посадових осіб, відповідальність за які передбачена абзацом 6 частини першої статті 60 Закону №2344-ІІІ (а.с.10, 37 зворот.).
За результатами розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт перевізником, постановою Управління державного нагляду (контролю) у Волинській області Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування адміністративно-господарського штрафу №098336 від 23.03.2026 вирішено стягнути з ТОВ «МАРШАЛ ЮА» адміністративно-господарський штраф у сумі 34000,00 грн у зв`язку із відсутністю документів, перелік яких визначений статею 53 Закону №2344-III (згідно акту від 02.02.2026 №ЕАР010770), відповідальність за що передбачена абзацом 6 частини першої статті 60 Закону №2344-ІІІ (а.с.5, 41).
Копія вказаної постанови була надіслана позивачу листом від 26.03.2026 №23528/25.1/24-26 (а.с.9).
Позивач оскаржив вказану постанову в адміністративному порядку шляхом подання до Державної служби України з безпеки транспорті скарги від 03.04.2026 №35 (а.с.6).
Рішенням Державної служби України з безпеки транспорті від 09.04.2026 №2507/3.3/15-26 постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №098336 від 23.03.2026 залишено змін, а скаргу - без задоволення (а.с.11-12).
Не погоджуючись із вказаною постановою, позивач звернувся до суду з даним позовом.
При вирішенні спору суд застосовує такі нормативно-правові акти.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначенні Законом №2344-III.
Статтею 1 Закону №2344-III визначено, що автомобільний перевізник це суб`єкт господарювання, який здійснює на комерційній основі чи за рахунок власних коштів перевезення пасажирів та/або вантажів транспортними засобами; вантажні перевезення - перевезення вантажів вантажними автомобілями.
За змістом положень статті 5 Закону № 2344-III основним завданням державного регулювання та контролю у сфері автомобільного транспорту є створення умов безпечного, якісного й ефективного перевезення пасажирів та вантажів, надання додаткових транспортних послуг.
Згідно приписів статті 6 Закону №2344-III державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.
Державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).
Рейдові перевірки (перевірки на дорозі) дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.
У разі проведення позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі) автомобільний перевізник, що буде перевірятися, про час проведення перевірки не інформується.
Порядок проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) та порядок здійснення габаритно-вагового контролю визначаються Кабінетом Міністрів України.
Процедура проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт визначена Порядком №1567.
Відповідно до пункту 2 Порядку №1567 рейдовим перевіркам підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних автомобільних перевізників (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.
За приписами пунктів 3, 4 Порядку №1567 рейдові перевірки на автомобільному транспорті проводяться посадовими особами Укртрансбезпеки та її територіальних органів (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення і направлення на рейдову перевірку.
Рейдова перевірка проводиться на підставі направлення на рейдову перевірку (у паперовій або електронній формі (за наявності технічної можливості) із зазначенням посадових осіб за формою згідно з додатком 1 (далі - направлення), що складається та підписується керівником або заступником керівника Укртрансбезпеки або її територіального органу.
Згідно із пунктом 5 Порядку №1567 під час проведення рейдової перевірки перевіряється дотримання автомобільними перевізниками та водієм вимог законодавства про автомобільний транспорт.
Вичерпний перелік питань щодо дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт, який перевіряється під час проведення рейдової перевірки посадовими особами, розробляється Укртрансбезпекою і затверджується Мінрозвитку.
Відповідно до пункту 12 Порядку №1567 водій транспортного засобу після зупинки транспортного засобу зобов`язаний надавати посадовій особі документи, на підставі яких здійснюється перевезення, виконувати вимоги посадової особи, передбачені законодавством про автомобільний транспорт, та розпочинати рух лише з дозволу посадової особи.
Нормами пункту 13 Порядку №1567 визначено, що у разі виявлення в ході рейдової перевірки транспортного засобу порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою, яка провела перевірку, складається акт проведення рейдової перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом за формою згідно з додатком 2 (далі - акт проведення перевірки).
Відповідно до пункту 16 Порядку №1567 матеріали, складені за результатами рейдової перевірки, формуються у справи про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт (далі - справа про порушення) та розглядаються керівником або заступником керівника територіального органу Укртрансбезпеки в територіальному органі Укртрансбезпеки за місцезнаходженням автомобільного перевізника або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою автомобільного перевізника або його уповноваженої особи) протягом двох місяців з дня його виявлення..
Згідно із пунктом 19 Порядку №1567 за результатами розгляду справи про порушення керівник територіального органу Укртрансбезпеки або його заступник:
за наявності порушень вимог законодавства про автомобільний транспорт, відповідальність за які передбачена частиною першою статті 60 Закону України “Про автомобільний транспорт”, виносить постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу за формою згідно з додатком 5;
за наявності порушень вимог законодавства про автомобільний транспорт (відповідальність за які не передбачена частиною першою статті 60 Закону України “Про автомобільний транспорт”) виносить припис щодо усунення порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт (далі - припис) за формою згідно з додатком 6;
за відсутності належного підтвердження порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт виносить постанову про закриття справи про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом за формою згідно з додатком 7..
Як встановлено судом, підставою для винесення оскаржуваної постанови №098336 від 23.03.2026 слугувало встановлення відповідачем порушення статті 53 Закону №2344-III під час міжнародних перевезень вантажів згідно СМR 490118/2, відповідальність за яке передбачена абзацом 6 частини першої статті 60 Закону №2344-ІІІ.
Статтею 53 Закону №2344-III визначено вимоги до організації міжнародних перевезень пасажирів і вантажів.
Так, у відповідності до вимог статті 53 Закону №2344-III організацію міжнародних перевезень пасажирів і вантажів здійснюють перевізники відповідно до міжнародних договорів України з питань міжнародних автомобільних перевезень.
При виконанні міжнародних перевезень вантажів резиденти України повинні мати:
дозволи іноземних країн, по території яких буде здійснюватися перевезення;
дозвіл щодо узгодження умов та режимів перевезення в разі перевищення вагових або габаритних обмежень чи документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових (габаритних) обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків;
свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу;
сертифікат відповідності транспортного засобу щодо безпеки руху та екологічної безпеки вимогам країн, територією яких буде здійснюватися перевезення, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України;
документи на вантаж.
Водії транспортних засобів, що належать резидентам або нерезидентам України, зобов`язані допускати до перевірки тахографів посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті, надавати їм реєстраційні листки режиму праці та відпочинку водіїв - тахокарти, а також, у разі якщо у транспортному засобі використовуються цифрові тахографи, роздруковувати на паперовому носії інформацію про роботу та відпочинок водіїв.
Таким чином, автомобільні перевізники мають обов`язок забезпечити, а водії пред`явити особам, які здійснюють контроль за дотриманням законодавства про автомобільний транспорт, документи, на підставі яких здійснюються міжнародні перевезення. Крім того, на водіїв покладається обов`язок допускати до перевірки тахографів посадових осіб відповідача, надавати їм тахокарти, а також у разі, якщо у транспортному засобі використовуються цифрові тахографи, роздрукувати інформацію про роботу та відпочинок водіїв.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 01.10.2024 у справі № 140/5466/23, від 11.04.2025 у справі №500/4485/24.
Підставою для накладення штрафу згідно з оскаржуваною постановою №098336 від 23.03.2026 стало непред`явлення водієм транспортного засобу Scania, номерний знак НОМЕР_3 посвідчення водія відповідної категорії, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та протоколу обов`язкового технічного контролю транспортного засобу.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач вказує про порушення відповідачем процедуру притягнення до відповідальності передбаченої Порядком №1567, оскільки його не було повідомлено про дату та час розгляду справи, що відповідно позбавило його права бути присутнім під час розгляду справи та подати докази на спростування висновків акту перевірки.
З огляду на такі доводи позивача, суд, окрім іншого, має визначити чи виконав відповідач свій обов`язок щодо повідомлення автомобільного перевізника про час і місце розгляду справи про порушення транспортного законодавства відповідно до вимог Порядку №1567. Чи сам факт надсилання повідомлення рекомендованим листом з повідомленням про вручення за місцезнаходженням позивача є належним виконанням обов`язків відповідачем щодо інформування суб`єкта господарювання.
З цього приводу суд уважає за доцільне зазначити таке. 
Відповідно до пункту 17 Порядку №1567 справа про порушення розглядається у присутності автомобільного перевізника або уповноваженої ним особи.
Про час і місце розгляду справи про порушення автомобільному перевізнику або його уповноваженій особі повідомляється не пізніше ніж за сім календарних днів до дня розгляду особисто під підпис чи шляхом надсилання повідомлення засобами поштового зв`язку (рекомендованим листом з повідомленням про вручення) або на адресу електронної пошти (за наявності) з урахуванням вимог Закону України «Про адміністративну процедуру».
У разі неявки автомобільного перевізника або його уповноваженої особи справа про порушення розглядається без їх участі.
З аналізу викладеного законодавства вбачається, що Порядком № 1567 установлено обов`язок органу державного контролю повідомити автомобільного перевізника про час і місце розгляду справи про порушення транспортного законодавства. Водночас, неявка уповноваженої особи автомобільного перевізника на розгляд такої справи не є перешкодою для її розгляду та прийняття відповідного рішення.
Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеної у постановах від 01.03.2018 у справі №820/4810/17, від 14.12.2023 у справі №280/1426/20, від 21.12.2023 у справі №560/11763/22, від 06.06.2024 у справі №340/1617/22.
Матеріалами справи підтверджується, що повідомленням від 18.02.2026 №13074/25.1/24-26 відповідач проінформував позивача про дату, час та місце розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, виявлених під час рейдової перевірки, а саме: за адресою: м. Луцьк, вул. Підгаєцька, 3 (4 поверх, 9 кабінет) з 10 до 12 год. 23.03.2026. У повідомленні також зазначено, що в разі неявки представника товариства, справа буде розглянута розглянуті без його участі відповідно до пункту 17 Порядку №1567 (а.с.39 зворот.).
Вказане повідомлення було надіслано відповідачем на юридичну адресу позивача 19.02.2026, однак повернуто відправнику 07.03.2026 у зв`язку із закінченням встановленого терміну зберігання, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.40) та роздруківка трекінгу з офіційного вебсайту Укрпошти (а.с.40 зворот.)
Тобто, відповідач виконав свій обов`язок щодо повідомлення суб`єкта господарювання про час і місце розгляду справи про порушення транспортного законодавства. При цьому, таке запрошення було надіслано завчасно (більше ніж за місяць) до дати розгляду справи в Управлінні державного нагляду (контролю) у Волинській області Державної служби України з безпеки на транспорті. 
Той факт, що позивач його не забрав у відділенні Укрпошти і, як наслідок, необізнаності про дату і час розгляду справи про порушення транспортного законодавства не може ставитись у вину відповідачу і не оцінюється судом як порушення останнім Порядку №1567.
Подібна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 20.05.2025 у справі №120/4525/23.
У відповіді на відзив позивач також вказує, що не отримував смс повідомлень про виклик на розгляд справи, а також про те, що контактний номер телефону та інші засоби зв`язку, є відкритою та відповідач мав можливість зв`язатися з позивачем.
Однак суд зауважує що нормами Порядку №1567 не передбачено для органів Укртрансбезпеки обов`язку повідомляти перевізників про час і місце розгляду справи про порушення транспортного законодавства шляхом надсилання смс чи телефонних дзвінків.
Також суд звертає увагу, що нормами Порядку № 1567 не установлено обов`язкової присутності суб`єкта господарювання під час розгляду справи про порушення транспортного законодавства. Неявка суб`єкта господарювання не є перешкодою для розгляду такої справи та винесенню органом державного контролю постанови про накладення адміністративно-господарського штрафу.
З огляду на вказане, суд відхиляє доводи позивача про протиправність оскаржуваної постанови з підстав неналежного повідомлення позивача про розгляд справи про порушення транспортного законодавства.
Доводи позивача про відсутність відео фіксації порушення спростовується наявним в матеріалах справи відеозаписом.
Окрім того в контексті відповідних доводів позивача, суд враховує правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду від 14.11.2024 у справі №420/24932/23, в якій суд наголосив, що не здійснення відео фіксації процесу перевірки жодним чином не спростовує факту вчинення порушення, оскільки порушення було зафіксоване уповноваженою особою Укртрансбезпеки в акті проведення перевірки.
Як вбачається із наявного в матеріалах справи відеозапису на момент проведення перевірки водій надав посадовим особам Укртрансбезпеки документ на вантаж, а саме CMR від 02.02.2026 №490118/2, згідно якої автомобільним перевізником виступало ТОВ «МАРШАЛ ЮА» (а.с.38).
На вимогу посадової особи Укртрансбезпеки передати для перевірки свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів водій відмовив.
Також, із відеоматеріалів вбачається, що водій відмовився підписати акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 02.02.2026 року №ЕAP010770, про ще внесено відповідний запис у вказаний акт.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач також вказує, що відповідач неправильно кваліфікував відсутність протоколу технічного нагляду, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та посвідчення водія, як порушення позивачем вимог статті 53 Закону №2344-ІІІ, оскільки такі документи були наявні під час здійснення міжнародного перевезення і були подані відповідачу під час звернення з скаргою на постанову.
Однак, суд зауважує, що основну інформацію для притягнення особи до відповідальності, а також для можливого наступного оскарження особою дій Укртрансбезпеки, несуть саме ті документи, які особа (водій транспортного засобу або інша компетентна особа автомобільного перевізника) подає контролюючому органу в момент виявлення порушення та/або під час безпосереднього розгляду питання про притягнення до адміністративної відповідальності.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 19.10.2023 у справі №640/27759/21, від 30.09.2025 у справі №440/5385/24.
При цьому, водій не скористався своїм правом щодо надання письмових пояснень у акті перевірки та не заперечив встановлене інспектором порушення чи обсяг ненаданих документів, про що свідчить відсутність інформації у відповідній графі акту.
Відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт установлена статтею 60 Закону №2344-ІII. 
Так, абзацом 6 частини першої статті 60 Закону №2344-III передбачено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, зокрема за виконання резидентами та/або нерезидентами України міжнародних перевезень пасажирів чи вантажів без документів, визначених статтею 53 цього Закону, - штраф у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
У свою чергу, статті 39, 40 Закону №2344-ІII, на які посилається позивач, містять перелік документів, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення та основні права та обов`язки водія автобуса, таксі, легкового автомобіля на замовлення, легкового автомобіля при перевезенні пасажирів.
Ураховуючи наведене вище, суд дійшов висновок, що у цій справі контролюючий орган вірно кваліфікував порушення перевізника саме за абзацом шостим частини першої статті 60 Закону № 2344-III.
Відповідно до вимог частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Отже, з урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку про те, що оскаржувана постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу від 23.03.2026 №098336 винесена за наявності фактичних та правових підстав, є правомірною та такою, що прийнята відповідно до вимог частини другої статті 2 КАС України, доводи позивача про безпідставність застосування до нього адміністративно-господарського штрафу не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду справи, у зв`язку із чим у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.
У зв`язку із відмовою у задоволенні позову судові витрати позивачу за рахунок відповідачів відповідно до приписів статті 139 КАС України відшкодуванню не підлягають.
Керуючись статтями 243 - 246, 262 КАС України, суд 

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «МАРШАЛ ЮА» (43016, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Ковельська, будинок 22, офіс 410, ЄДРПОУ 43690884) до Управління державного нагляду (контролю) у Волинській області Державної служби України з безпеки на транспорті (43020, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Підгаєцька, будинок 3) про визнання протиправною та скасування постанови відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В. Л. Шепелюк