Справа № 344/9184/26 
Провадження № 2-а/344/118/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2026 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:
головуючого-судді Польської М.В.,
секретаря судового засідання Соляник Т.І.,
за участі:
позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача Марчук С.В.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, закриття провадження, - 
В С Т А Н О В И В: 
Позивач в травні 2026 року звернувся в суд з наведеним адміністративним позовом, посилаючись на те, що 05.05.2026р. було накладено адміністративне стягнення на позивача у справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП у розмірі 17000грн. за неявку нібито 09.01.2026р. до ТЦКтаСП за повісткою, яка не приходила позивачу, він є інвалідом ІІ групи безстроково. Постанову отримав поштовим зв`язком 08.05.2026р. При цьому, що на вимогу вже поліції 04.05.2026р. про його розшук, позивач з`явився 05.05.2026р. до поліції, яка доставила його до ТЦКтаСП, де були пред`явлені документи та надано пояснення, що жодної повістки не отримував тому нічого не порушував. Також у оскаржуваній постанові не зазначено ні номера ні дати повістки, відсутній підпис особи, що притягається, а отже мав бути складений акт (відмову від підпису підтверджує у позові), порушено право на захист без виклику на такий розгляд по адмінсправі, не враховано видану довідку МСЕК про інвалідність безстроково (МСЕК у 2020р), що не потребує будь якого уточнення даних. Також, не дотримано відповідачем і 3-х місячний строк притягнення до адмінвідповідальності.
Ухвалою від 15.05.2026р. забезпечено позов у даній справі.
29.05.2026 року від відповідача надійшов відзив на позов, в якому вимоги заперечуються. Позивач перебуває на військовому обліку в ЄДРПВР. 05.05.2026р. було складено протокол про адмінправопорушення, а саме що ОСОБА_1 не з`явився 09.01.2026р. на 9.00год до міського ТЦКтаСП за повісткою №5949084 (направлена 19.12.2025р., повернута 31.12.2025р. з відміткою адресат відсутній), чим порушив вимоги ч.1,3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Було направлено звернення до органів поліції про доставлення, яке відбулось 05.05.2026р., підписати протокол ОСОБА_1 відмовився, пояснення не надав, права та обов`язки були роз`яснені та повідомлено про засідання комісії цього ж дня о 12.00год, на підставі якої винесена постанова. Позивач був присутній на розгляді справи та відмовився від пояснень чи підпису, а тому постанову відправлено поштовим зв`язком. Щодо строків притягнення, то факт правопорушення зафіксовано та виявлено 05.05.2026р. під час перевірки його документів, а отже строки взагалі не порушено.
01.06.2026р. від представника позивача надійшла відповідь на відзив. Притягнення до адмінвідповідальності можливе за наявності складу правопорушення та наявності вини, оскільки повістки не отримував, з`явлення за повісткою було не можливим. Ще 07.04.2022р. він отримав довідку про відстрочку за інвалідністю (довічно), а тому відповідач мав використати примітку до ст..210 КУпАП (не застосовуються положення ст..210-1 у разі можливості отримання держателем реєстру базами даних від державних органів).
Представник позивача позовні вимоги підтримала, просила задовольнити, справу розглядати без їх участі.
Представник відповідача зі змісту поданого відзиву заперечив позовні вимоги та просив відмовити в задоволенні, розгляд просив здійснювати без участі представника.
Відповідно до частини 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 
Суд, дослідивши докази, всебічно та повно з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши у сукупності усі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного.
Частинами 1, 2 ст. 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно зі ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Так, згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Судом встановлено, що 05.05.2026р. постановою №R520606 у справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП було встановлено, що ОСОБА_1 не прибув за викликом до ТЦК та СП у строк та місце зазначене в повістці (ст..22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»), чим допустив порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, накладено на нього адміністративне стягнення у розмірі 17000грн. (а.с.6)
Згідно зі ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі, яка, зокрема, повинна містити опис обставин, установлених під час розгляду справи, прийняте у справі рішення. 
Аналізуючи наведені положення законодавства, слід дійти висновку, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, оцінити наявні докази. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в т.ч. вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.ри цьому, суд враховує, що особа вважається невинуватою до тих пір, поки її вина не буде доказана у встановленому законом порядку. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст. 62 Конституції України).
У зв`язку із застосуванням даного принципу саме відповідач, як особа, що виявила факт адміністративного правопорушення, повинен довести наявність події і складу адміністративного правопорушення та винуватість особи, тобто наявність законних підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.
Крім того, відповідно до вимог статей 9, 77 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. При цьому, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до копії повістки №5949084 від 17.12.2025р. ОСОБА_1 була пред`явлена вимога з`явитися на 09.01.2026р. до ТЦК та СП для уточнення даних. Дана повістка через поштовий зв`язок була направлена 19.12.2025р. позивачу за адресою, яка співпадає із зазначеною в позові, однак 26.12.2025р. відповідальним працівником поштового зв`язку проставлена відмітка «одержувач відсутній за вказаною адресою» та повернуто таку до ТЦК та СП 31.12.2025р.
Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.
Відповідно до вимог абзацу п`ятого частини десятої статті 1 Закону, громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.
Частиною 1 ст. 210-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.
Частиною 3 ст.210-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період.
Диспозиція вказаної норми є бланкетною та відсилає до іншого законодавства, яке зокрема регулює порядок проведення правил військового обліку.
Пунктами 28-30-3 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, що затверджений Постановою КМУ №560 від 16.05.2024, визначено таке.
Виклик громадян до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки чи їх відділів, відповідних підрозділів розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ під час мобілізації здійснюється шляхом вручення (надсилання) повістки (додаток 1) (п.28).
У повістці зазначаються: прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності) і дата народження громадянина, якому адресована повістка; найменування районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділів чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіонального органу СБУ, що видав повістку; мета виклику до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділів чи відповідних підрозділів розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ; місце, день і час явки за викликом; найменування посади, власне ім`я та прізвище, підпис посадової особи, яка видала повістку, та дата її підписання - для повісток, оформлених на бланку. Такі повістки скріплюються гербовою печаткою; прізвище та власне ім`я керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу, дата накладення кваліфікованого електронного підпису - для повісток, сформованих за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів; реєстраційний номер повістки; роз`яснення про наслідки неявки і про обов`язок повідомити про причини неявки (п.29)
Повістка може формуватися за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів або оформлюватися на бланку, який заповнюється представником районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.
У разі формування повістки за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу накладає на повістку кваліфікований електронний підпис у день її формування.
У разі оформлення повістки на бланку керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу засвідчує її особистим підписом та скріплює гербовою печаткою.
Реєстраційний номер повістки фіксується в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів (п.30).
Як вбачається з матеріалів справи, повістка позивачу містить всі необхідні дані, видана уповноваженою особою, була надіслана у відповідності вищезазначеним нормам законодавства, однак повернута без вручення, іншого матеріали справи не містять. Отже, дії відповідача в цій частині процедури виклику позивача дотримані та відповідають закону.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.
У відповідності до п. 3 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.
У разі неприбуття громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.
Відповідно до п. 21 Порядку Проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 560 від 16.05.2024 , за викликом районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (Центрального управління або регіонального органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувальних органів) резервісти та військовозобов`язані зобов`язані з`являтися у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік, уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки), проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби.
Згідно п. 24 цього ж Порядку, у разі неприбуття у строк, визначений у повістці, громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше ніж протягом трьох днів від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ), повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ) або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.
У відповідності до п. 41 Порядку, належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є, у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.
Проте, постановою КМУ №1147 від 08.10.2024 внесено зміни до Правил надання послуг поштового зв`язку.
Відтак, у п. 82 Правил надання послуг поштового зв`язку передбачено, зокрема, що «Рекомендовані листи з позначкою «Повістка ТЦК» під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату (одержувачу). У разі відсутності адресата (одержувача) за зазначеною на рекомендованому листі адресою працівник об`єкта поштового зв`язку інформує адресата (одержувача) за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК». «Якщо протягом трьох робочих днів після інформування відділенням поштового зв`язку адресат (одержувач) не з`явився для одержання рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК», працівник об`єкта поштового зв`язку робить позначку «адресат відсутній за зазначеною адресою», яка засвідчується його підписом з проставленням відбитка поштового пристрою, порядок використання якого встановлюється призначеним оператором поштового зв`язку, і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає такий лист до відправника».
Отже, є належним підтвердження відповідачем оповіщення ОСОБА_1 про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, проте для яких саме уточнення даних, з врахуванням встановлених підстав, які унеможливлюють призов ОСОБА_1 на військову службу, суду встановити не вдалося.
Разом з тим, позивач доводив та надав докази того, що він є інвалідом ІІ групи безстроково, такий статус йому було надано ще з 01.10.2020 року згідно довідки МСЕК (а.с.9-11), що також посвідчується і виданим пенсійним посвідченням, а отже за нормами ст..23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» він не підлягає призову на військову службу під час мобілізації. 
Окрім того, 07.04.2022року ІНФОРМАЦІЯ_2 видав ОСОБА_1 довідку про те, що йому надано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі абз.3 ч.1 (особа з інвалідністю ІІ групи) за ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (а.с.12). 
Так, позивач на вимогу поліції 04.05.2026р. про розшук, з`явився 05.05.2026р. самостійно до поліції, яка доставила його до ТЦК та СП, де були пред`явлені відповідачу документи та надано пояснення, що жодної повістки не отримував, тому нічого не порушував, оскільки має відстрочку від військової служби, про що надано усні пояснення представникам в ТЦК та СП, але це як доводив позивач не було взято ними до уваги.
Як стверджує відповідач, 05.05.2026р. о 10.30год на позивача, який перебував у приміщенні ТЦК та СП, був складений протокол №05/72 про адмінправопорушення, повідомлено про розгляд адмінсправи цього ж дня о 12.00год, однак ОСОБА_1 від підпису відмовився у присутності 2-х свідків, що підписані в протоколі. Отже, доводи позивача про не складання Акту щодо відмови від підпису спростовані матеріалами. Проте, позивачу не було відомо про засідання комісії о 12.00год цього ж дня і на засідання він не був викликаний (чи був проситаний протокол вголос і чи було зрозуміло позивачу про засідання комісії не вдалось встановити. 
Отже, те що не було порушено право на захист без доведення виклику на такий розгляд, не було враховано видану довідку МСЕК про інвалідність безстроково (МСЕК у 2020р), а також видану 07.04.2022року самим ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 довідку про те, що йому надано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі абз.3 ч.1 (особа з інвалідністю ІІ групи) за ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», що на переконання суду не потребує будь якого уточнення даних особи. 
Постанову позивач отримав поштовим зв`язком 08.05.2026р. 
Отже, для притягнення особи до адміністративної відповідальності за неявку до ТЦК необхідна сукупність обставин: 1)направлення повістки за адресою, повідомленою військовозобов`язаним під час оновлення даних чи адресою реєстрації військовозобов`язаного, та 2)відомості про спробу вручити таку повістку особі, що матиме наслідком або вручення повістки без подальшої явки, або не вручення з причин відмови отримати повістку, або з причин відсутності адресата за такою адресою.
На переконання суду, відсутність обізнаності особи про виникнення певного обов`язку не може свідчити про умисне невиконання такого обов`язку.
Частиною 2 ст. 58 Конституції України передбачено, що ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення. У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.
Згідно зі ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.
Аналізуючи наведені положення законодавства, слід дійти висновку, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, оцінити наявні докази. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в т.ч. вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.ри цьому, суд враховує, що особа вважається невинуватою до тих пір, поки її вина не буде доказана у встановленому законом порядку. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст. 62 Конституції України).
На обов`язок доведення саме відповідачем як суб`єктом владних повноважень правомірності винесення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, правомірності та законності прийнятої постанови вказує Верховний Суд у постановах від 24.04.2019 року (справа №537/4012/16-а), від 08.11.2018 року (справа № 201/12431/16-а), від 23.10.2018 року (справа № 743/1128/17), від 15.11.2018 (справа № 524/7184/16-а).
Щодо заяви позивача про не дотримання відповідачем 3-х місячного строку притягнення до адмінвідповідальності, то такі відхиляються судом.
Так, за ст..38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначених у частинах дев`ятій і десятій цієї статті, та за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді). Адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.
Отже, даною нормою передбачено що адмінстягнення вчинення в особливий період правопорушень, передбачених в т.ч. ст..210-1 КУпАП може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення. Тобто з дня виявлення відповідачем 09.01.2026р. правопорушення вчиненого позивачем, накладення стягнення 05.05.2026р. не виходить за межі одного року.
Керуючись ст.ст. 139, 241-246, 250, 286 КАС України, суд,- 
В И Р І Ш И В :
Задовольнити адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, закриття провадження
Скасувати постанову ІНФОРМАЦІЯ_1 №R520606 від 05.05.2026р. у справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП щодо ОСОБА_1 з накладенням штрафу у розмірі 17 000 грн. та провадження у справі закрити.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області.

Суддя Мирослава ПОЛЬСЬКА