Єдиний унікальний номер 722/380/26
Номер провадження 2/722/507/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2026 року Сокирянський районний суд Чернівецької області
в складі:
головуючого судді Унгуряна С.В.
секретаря Ткач Н.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Сокиряни в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,–

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Споживчий центр» звернулось до суду з вищевказаним позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
На обгрунтування позовних вимог представник позивача посилався на те, що 28.02.2023 року між сторонами в електронній формі було укладено кредитний договір №28.02.2023-100000150, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у сумі 4500 грн. строком на 42 дні, до 10.04.2023 року.
Кредитний договір №28.02.2023-100000150 від 28.02.2023 року переоформлено шляхом укладення між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем кредитного договору №28.03.2023-010000196 від 28.03.2023 року, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у сумі 4500 грн. строком на 42 дні, до 08.05.2023 року.
Кредитний договір №28.03.2023-010000196 від 28.03.2023 року переоформлено шляхом укладення між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем кредитного договору №26.04.2023-010000089 від 26.04.2023 року, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у сумі 4500 грн. строком на 42 дні, до 06.06.2023 року.
Представник позивача зазначав, що ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за договором виконало належним чином та в повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_1 в свою чергу свої зобов`язання за договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим станом на дату подання позову, із урахуванням часткового погашення заборгованості 26.05.2023 року в сумі 400 грн., утворилась заборгованість у розмірі 9140 грн., яка складається з: тіла кредиту в розмірі 4500 грн.; процентів в розмірі 4640 грн.
На підставі викладеного, просив стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором №26.04.2023-010000089 від 26.04.2023 року в розмірі 9140 грн. та судові витрати.
27.04.2026 року представник відповідача Новіков О.П. подав до суду відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному об`ємі.
04.05.2026 року представник позивача ОСОБА_2 подав до суду відповідь на відзив, у якій заперечив викладені у відзиві на позовну заяву доводи представника відповідача, оскільки вважає, що позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.
Представник позивача ОСОБА_2 та представник відповідача ОСОБА_3 , будучи належним чином повідомленими про час, дату та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилися, однак у поданих заявах просили розгляд справи здійснювати за їх відсутності.
Відповідач ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленою про час, дату та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилася і про причини своєї неявки суду не повідоми ла.
Дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, та обставини, на які посилається відповідач як на підставу своїх заперечень, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, однак підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог.
Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Судом встановлено, що 28.02.2023 року між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №28.02.2023-100000150 у формі електронного правочину шляхом приєднання позичальника до запропонованих кредитодавцем умов та підписання договору одноразовим ідентифікатором А886, направленим на номер мобільного телефону позичальника НОМЕР_1 .
Відповідно до заявки, яка є невід`ємною частиною вказаного кредитного договору, відповідачу було надано кредит у розмірі 4500 грн. строком на 42 дні з датою повернення кредиту 10.04.2023 року.
Отримання відповідачем від позивача кредитних коштів у розмірі 4500 грн. підтверджено квитанцією про перерахування суми кредиту за договором №28.02.2023-100000150 за допомогою системи LiqPay на підставі договору №4507 про надання послуг в системі LiqPay від 01.11.2020 року.
28.03.2023 року між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №28.03.2023-010000196 у формі електронного правочину шляхом приєднання позичальника до запропонованих кредитодавцем умов та підписання договору одноразовим ідентифікатором С544, направленим на номер мобільного телефону позичальника НОМЕР_1 .
Відповідно до заявки, яка є невід`ємною частиною вказаного кредитного договору, відповідачу було надано кредит у розмірі 4500 грн. строком на 42 дні з датою повернення кредиту 08.05.2023 року.
Як вбачається із заяви позичальника про перекредитування/зарахування від 28.03.2023 року, кредитні кошти в сумі 4500 грн. за заявою ОСОБА_1 були зараховані в рахунок вимоги кредитора про повернення суми кредиту в розмірі 4500 грн. за кредитним договором №28.02.2023-100000150 від 28.02.2023 року.
26.04.2023 року між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №26.04.2023-010000089 у формі електронного правочину шляхом приєднання позичальника до запропонованих кредитодавцем умов та підписання договору одноразовим ідентифікатором Т169, направленим на номер мобільного телефону позичальника НОМЕР_1 .
Відповідно до заявки, яка є невід`ємною частиною вказаного кредитного договору, відповідачу було надано кредит у розмірі 4500 грн. строком на 42 дні з датою повернення кредиту 06.06.2023 року.
Як вбачається із заяви позичальника про перекредитування/зарахування від 26.04.2023 року, кредитні кошти в сумі 4500 грн. за заявою ОСОБА_1 були зараховані в рахунок вимоги кредитора про повернення суми кредиту в розмірі 4500 грн. за кредитним договором №28.03.2023-010000196 від 28.03.2023 року.
З наданих суду примірників пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), заявки до кредитного договору, інформаційного повідомлення позичальника та електронного договору вбачається, що сторони погодили всі істотні умови кредитування, зокрема суму кредиту, строк його користування, розмір процентної ставки, порядок нарахування процентів та відповідальність за порушення зобов`язань.
Графіком платежів визначено строки та розміри обов`язкових платежів позичальника, з остаточним платежем 06.06.2023 року.
З наданої позивачем довідки-розрахунку про стан заборгованості за договором №26.04.2023-010000089 вбачається, що загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 становить 9140 грн., з яких: 4500 грн. основний борг, 4640 грн. проценти за користування кредитом.
Також судом досліджено інформаційне повідомлення позичальника, яке містить персональні дані відповідача, відомості про місце роботи, контактних осіб та номер телефону, на який було направлено одноразовий ідентифікатор для підписання електронного договору. У вказаному документі міститься підтвердження підписання договору одноразовим ідентифікатором Т169, що узгоджується зі змістом електронного кредитного договору та заяви до нього.
Інших доказів, які б спростовували факт укладення сторонами кредитного договору, отримання відповідачем кредитних коштів або підтверджували належне виконання ним зобов`язань за договором, матеріали справи не містять. На підставі досліджених письмових доказів суд встановив факт укладення між сторонами кредитного договору, надання позивачем відповідачу кредитних коштів у сумі 4500 грн. та наявність непогашеної заборгованості за вказаним договором.
Даний електронний кредитний договір укладено з урахуванням вимог Закону України Про електронну комерцію.
Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно положень статей 3, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей визначених родовими ознаками.
Відповідно ч.1 ст.1047 ЦК України, у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, договір позики укладається у письмовій формі незалежно від суми.
Відповідно до ч.1 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Згідно ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.
Відповідно до ст.8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.
За ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону.
Відповідно до ст.3, 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом, тобто даними в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Відповідно до ст.525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається.
Відповідно ст.536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства.
Відповідно ст.629 ЦПК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання /неналежне виконання/.
Відповідно до вимог ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Отже, факт виникнення кредитних відносин є очевидним і встановленим, позаяк надані позивачем докази містять інформацію про підписання договору, за яким заявлено стягнути заборгованість, електронним цифровим підписом, зокрема за допомогою одноразового ідентифікатора, вчиненим з урахуванням положень ч. ч. 6, 12 п. 1 ст. 3, ст. 12, п. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», ч. 1 ст. 205 ЦК України.
За приписами ст. 1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини.
ОСОБА_1 не заявляла зустрічні позовні вимоги щодо безгрошовості кредитних договорів на підставі положень ст.1051 ЦК України.
Під час вирішення питання розподілу тягаря доведення судом підлягають застосуванню ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, згідно з якими кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 зазначено, що ст. 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
У ст. 629 ЦК України закріплено один із фундаментів, на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати (постанова Верховного Суду від 23 січня 2019 року у справі № 355/385/17).
Якщо договір позики укладений у письмовій формі, то факт передачі грошових коштів може бути спростований у разі оспорення договору позики (постанова Верховного Суду від 5 жовтня 2022 року у справі № 463/9914/20).
З матеріалів справи вбачається та підтверджується належними доказами те, що відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, кредитні кошти у повному обсязі у межах встановленого строку кредитування кредитодавцю не повернув, нараховані на підставі умов кредитного договору відсотки за користування кредитом не сплатив, тому, оскільки відповідачем не було спростовано правильність здійсненого розрахунку, суд вважає, що прострочена заборгованість, зокрема за тілом кредиту, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Водночас суд не погоджується із визначеною позивачем у позовній заяві сумою заборгованості відповідача по відсотках за користування кредитом з таких підстав.
Відповідно до наданого позивачем розрахунку, заборгованість відповідача за кредитним договором №26.04.2023-010000089 від 26.04.2023 року становить 9140 грн., з яких: 4500 грн. основний борг, 4640 грн. проценти за користування кредитом.
Відповідно до заявки, яка є невід`ємною частиною вказаного кредитного договору, відповідачу було надано кредит у розмірі 4500 грн. строком на 42 дні з датою повернення кредиту 06.06.2023 року.
Згідно Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за кредитним договором зазначено: дата видачі кредиту – 26.04.2023 року; дата повернення кредиту – 06.06.2023 року; кількість днів у розрахунковому періоді - 42; сума кредиту за договором – 4500 грн.; проценти за користування кредитом – 3780 грн.; загальна вартість кредиту – 8280 грн..
Тобто, згідно зазначеного кредитного договору №26.04.2023-010000089 від 26.04.2023 року передбачено сукупну вартість кредиту з відсотками в сумі 8280 грн. та строк на який надано кредит - 42 дні.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 31 жовтня 2018 року у справі №202/4494/16-ц зробила висновок, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Подібні правові висновки викладено також в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 4 статті 263 ЦПК України).
З огляду на вищевикладене, а також враховуючи сплив визначеного кредитним договором №26.04.2023-010000089 від 26.04.2023 року строку кредитування, право кредитодавця нараховувати передбачені договорами проценти за кредитом припинилося, у зв?язку з чим нарахування процентів за користування кредитом за такий період не відповідає вимогам закону.
Таким чином, вимога про стягнення заборгованості за процентами, які нараховані поза строком кредитування, не ґрунтується на законі, а тому у задоволенні позовних вимог в цій частині необхідно відмовити.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що із відповідача підлягає стягненню саме узгоджений сторонами договору розмір заборгованості у вигляді тіла кредиту та відсотків за його користування, передбачені відповідним графіком, який з урахуванням часткового погашення боргу в сумі 400 грн., становить за кредитним договором №26.04.2023-010000089 від 26.04.2023 року в розмірі 7880 грн.
Судовий збір, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат відповідно до положень ст.141 ЦПК України, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по оплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимогу розмірі 2295,37 грн.
Керуючись ст.ст.12,13, 76-78, 81, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (01032, м.Київ, вул.Саксаганського,133-А, код ЄДРПОУ 37356833, МФО 305299, р/р НОМЕР_3 ) заборгованість за кредитним договором №26.04.2023-010000089 від 26.04.2023 року в розмірі 7880 (сім тисяч вісімсот вісімдесят) грн.
В задоволенні решти позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (01032, м.Київ, вул.Саксаганського,133-А, код ЄДРПОУ 37356833, МФО 305299, р/р НОМЕР_3 ) судовий збір в розмірі 2295 (дві тисячі двісті дев`яносто п`ять) грн. 37 коп.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду через Сокирянський районний суд Чернівецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя       С.В.Унгурян 

Повний текст судового рішення складено 14.07.2026 року.