Справа №949/676/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 серпня 2026 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:
головуючого - судді Отупор К.М.,
за участю секретаря судового засідання Катюхи К.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дубровиця в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом  ОСОБА_1  до  ОСОБА_2  про стягнення аліментів,
В С Т А Н О В И В:

Позивач  ОСОБА_1  звернулася до суду з позовом до відповідача  ОСОБА_2  про стягнення аліментів на малолітню дитину.
Свої вимоги мотивує тим, що тим, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 03 травня 2019 року, який рішенням Дубровицького районного суду Рівненської області від 17 листопада 2025 року було розірвано. Від цього шлюбу сторони мають малолітню дитину - сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після розірвання шлюбу дитина проживає разом з позивачкою, перебуває на її повному утриманні та матеріальному забезпеченні. Позивачка зазначає, що вона піклується про здоров`я та розвиток сина, забезпечує його належним харчуванням, одягом та створює належні умови для проживання, тоді як відповідач, будучи працездатним батьком, матеріальної допомоги на утримання спільного сина добровільно не надає. У зв`язку з цим позивачка змушена звернутися до суду за захистом права дитини на належне матеріальне забезпечення у судовому порядку та просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, позивачка просить стягнути з відповідача на її користь витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4500,00 грн.
Позивачка  ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася. Від представника позивачки, адвоката Солдаткіна О.С., до початку розгляду справи 24 серпня 2026 року через систему «Електронний суд» надійшла заява про розгляд справи без участі позивачки та її представника. У поданій заяві зазначено, що позовні вимоги підтримуються в повному обсязі, а також вказано, що позивачка ознайомлена з наслідками неявки до суду.
Відповідач  ОСОБА_2  в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, хоча був своєчасно та належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи. Від відповідача у встановлений законом строк відзив на позовну заяву до суду не надійшов. Відповідач не скористався своїм процесуальним правом на подання заперечень проти позову та не надав жодних доказів на спростування обставин, викладених у позовній заяві.
Відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав.
Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 03 травня 2019 року. 
Зазначений шлюб був зареєстрований Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 716 (а.с.5). 
Рішенням Дубровицького районного суду Рівненської області від 17 листопада 2025 року у справі №949/1959/25 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано (а.с.7-8). 
Вказане рішення суду набрало законної сили 18 грудня 2025 року (а.с.9). 
З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого повторно 05 червня 2024 року, вбачається, що батьками ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Відповідний актовий запис за № 211 було складено 29 липня 2020 року Виконавчим комітетом Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області (а.с.6). 
Отже, відповідач є батьком малолітньої дитини, щодо якої заявлено вимогу про стягнення аліментів. 
Матеріалами справи підтверджується, що малолітня дитина проживає разом із матір`ю, яка щоденно забезпечує її потреби, піклується про її здоров`я, гармонійний фізичний та інтелектуальний розвиток. Наведені обставини є визначальними для вирішення спору, оскільки позивачка є тим із батьків, з ким фактично проживає дитина та на чиєму утриманні вона перебуває, оскільки сторони проживають окремо у різних країнах.
Як встановлено рішенням Дубровицького районного суду Рівненської області від 17 листопада 2025 року у справі №949/1959/25, позивачка разом з дитиною - ОСОБА_3 перебувають за кордоном у Німеччині, дитина відвідує там дитячий садок.
Частиною 2 статті 51 Конституції України та статтею 180 Сімейного кодексу України чітко визначено загальний обов`язком батьків утримувати своїх дітей до їх повноліття.
Частиною 2 статті 179 Сімейного кодексу України визначено, що той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.
Відповідно до пункту 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину є підставою для звернення в суд з відповідним позовом того із них, з ким вона проживає.
Як вбачається із матеріалів справи, між сторонами у справі відсутня домовленість (договір) щодо сплати аліментів на утримання дитини.
Відповідно до частини 3 статті 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Частина 1 статті 182 Сімейного кодексу України вказує на обставини, які мають враховуватися при визначені розміру аліментів: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Як зазначено у частині 2 статті 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. При цьому мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Статтею 183 Сімейного кодексу України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
З огляду на положення Закону України "Про державний бюджет України на 2026 рік", в 2026 році щомісячна сума аліментів не може бути менше: для дітей віком до 6 років - 1408,50 грн., для дітей віком від 6 до 18 років - 1756 грн.
Відповідно до статті 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Статтею 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною згідно з Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XII) передбачено, що, дитина враховуючи її фізичну й розумову незрілість, потребує спеціальної охорони та турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження.
Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Враховуючи положення частини 1 статті 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 статті 7 Сімейного кодексу України, при вирішення будь-яких питань щодо дитини суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. 
При застосуванні наведених норм матеріального права суд виходить із пріоритетності інтересів дитини. Обов`язок утримання дитини має абсолютний характер і не може бути поставлений під сумнів.
У цій справі суд бере до уваги, що відповідач є особою працездатного віку, відомостей про наявність у нього інвалідності, тяжких захворювань або інших утриманців (інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків чи дружини), які б істотно впливали на його можливість сплачувати аліменти, суду не надано. Доказів, які б свідчили про неможливість відповідача сплачувати аліменти у заявленому позивачкою розмірі, матеріали справи не містять.
Суд вважає, що заявлений позивачкою розмір аліментів у виді 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача є розумним, справедливим, співмірним із звичайними потребами малолітньої дитини на харчування, одяг, розвиток і побутове забезпечення, та повністю відповідає вимогам статті 182 СК України. Такий розмір не є надмірним і не призведе до порушення прав платника аліментів, водночас забезпечить дитині стабільне джерело утримання у гарантованому законом порядку. 
За таких обставин позовні вимоги щодо стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття, слід задовольнити повністю. Датою подання позову, відповідно до матеріалів справи, є 16 квітня 2026 року. 
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.
Згідно вимог частини 1 статті 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Згідно з положеннями статті 133 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. 
Відповідно до частин 1, 2 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості. 
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачкою суду надано: Договір про надання професійної правничої допомоги № 12/08 від 12 серпня 2025 року, укладений між адвокатом Солдаткіним О.С. та ОСОБА_1 (А.С.10); Рахунок на оплату № 160426 від 16 березня 2026 року на суму 4500,00 грн (а.с.11); Акт приймання-передачі наданих послуг №3 від 16 квітня 2026 року, згідно з яким адвокатом надано послуги з підготовки та подання позовної заяви на суму 4500,00 грн (2 години роботи за ставкою 2250,00 грн/год)(а.с.12); Квитанцію до прибуткового касового ордера № 379 від 16 квітня 2026 року про сплату ОСОБА_1 суми у розмірі 4500,00 грн. (а.с.13); Ордер на надання правничої допомоги серії АІ 2174477 від 10 квітня 2026 року та свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с.14,15). 
Оцінивши подані докази, суд приходить до висновку, що заявлені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4500,00 грн є доведеними, документально підтвердженими, а їх розмір є співмірним зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг. Відповідач не заявляв клопотань про зменшення розміру витрат на правничу допомогу. Відтак, ці витрати слід стягнути з відповідача на користь позивачки у повному обсязі. 
Згідно пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір", від сплати судового збору звільняються: позивачі за подання позовів про стягнення аліментів.
Відповідно до вимог статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір слід стягнути з відповідача в дохід держави.
Керуючись статтями 180-184, 191 Сімейного кодексу України, статтями 12, 81, 141, 247, 264, 265, 352, 354, 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.
Стягувати із  ОСОБА_2  на користь  ОСОБА_1 , аліменти на утримання малолітньої дитини - сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 16 квітня 2026 року, і проводити до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути із  ОСОБА_2 , судовий збір у розмірі 1331,20 грн (одна тисяча триста тридцять одна гривня 20 копійок) на користь держави в особі Державної судової адміністрації України: отримувач коштів ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106; код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783; банк отримувача Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача UA908999980313111256000026001; код класифікації доходів бюджету 22030106.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4500,00 грн (чотири тисячі п`ятсот гривень 00 коп.).
Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного суду.

Відомості про учасників справи згідно пункту 4 частини 5 статті 265 Цивільного процесуального кодексу України:
Позивач:  ОСОБА_1    ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса проживання:  АДРЕСА_1  , РНОКПП  НОМЕР_2 .
Відповідач:  ОСОБА_2    ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса проживання:             АДРЕСА_2 , РНОКПП  НОМЕР_3 .

Суддя: підпис.

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.

Суддя Дубровицького
районного суду          К.М. Отупор