ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2026 року | Справа №160/12793/26

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Юркова Е.О. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-
УСТАНОВИВ:
13 травня 2026 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ПН НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул.Набережна Перемоги, буд.26, м.Дніпро, 49094; ІК в ЄДРПОУ 21910427) з вимогами:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо невиплати ОСОБА_1 нарахованої індексації пенсії за 2022-2026 роки та повторного обмеження пенсії максимальним розміром після виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.11.2025 року у справі №160/23830/25;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити ОСОБА_1 з 01.03.2022 року виплату нарахованої індексації пенсії у розмірі 3038,20 грн., передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №118 від 16.02.2022 року, та здійснити виплату нарахованої пенсії відповідно до протоколу (розрахунку) пенсії за пенсійною справою 0401022282 станом на 01.03.2022 року, у загальному підсумковому розмірі - 25 263,10 грн., без обмеження максимальним розміром;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити ОСОБА_1 з 01.03.2023 року виплату нарахованої індексації пенсії у розмірі 1500,00 грн., передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від , та здійснити виплату нарахованої пенсії відповідно до протоколу (розрахунку) пенсії за пенсійною справою 0401022282 станом на 01.03.2023 року, у загальному підсумковому розмірі - 26 802,85 грн., без обмеження максимальним розміром;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити ОСОБА_1 з 01.03.2024 року виплату нарахованої індексації пенсії у розмірі 1500,00 грн., передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №185 від 24.12.2023 року, та здійснити виплату нарахованої пенсії відповідно до протоколу (розрахунку) пенсії за пенсійною справою 0401022282 станом на 01.03.2024 року, у загальному підсумковому розмірі - 28 369,85 грн., без обмеження максимальним розміром;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити ОСОБА_1 з 01.03.2025 року виплату нарахованої індексації пенсії у розмірі 1500,00 грн., передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №209 від 25.02.2025 року, та здійснити виплату нарахованої пенсії відповідно до протоколу (розрахунку) пенсії за пенсійною справою 0401022282 станом на 01.03.2025 року, у загальному підсумковому розмірі - 29 869,85 грн. без обмеження максимальним розміром;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити ОСОБА_1 з 01.01.2026 року виплату нарахованої пенсії відповідно до протоколу (розрахунку) пенсії за пенсійною справою 0401022282 станом на 01.01.2026 року, у загальному підсумковому розмірі - 29 928,35 грн. без обмеження максимальним розміром;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити ОСОБА_1 з 01.03.2026 року виплату індексації пенсії у розмірі 2595,00 грн., передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №236 від 25.02.2026 року, та здійснити виплату нарахованої пенсії відповідно до протоколу (розрахунку) пенсії за пенсійною справою 0401022282 станом на 01.03.2026 року, у загальному підсумковому розмірі - 32 523,35 грн. без обмеження максимальним розміром.
Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що є пенсіонером та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб». Зазначає, що 21.11.2025 року рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі №160/23830/25, яке набрало законної сили 06.03.2026 року, суд визнав протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо обмеження моєї пенсії максимальним розміром після перерахунку пенсії за рішенням суду від 17.02.2025 року та зобов`язав відповідача здійснити перерахунок і виплату пенсії з 01.08.2021 року без обмеження максимальним розміром. Незважаючи на це, відповідач повторно здійснив обмеження виплати пенсії та фактично не виплачує нараховані суми індексації за 2022-2026 роки.
Ухвалою суду від 18.05.2026 року відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Відповідачем 18.05.2026 року через підсистему “Електронний суд” отримано копію ухвали про відкриття провадження у справі від 18.05.2026 року, а також позовної заяви; правом на подання відзиву на позов відповідач не скористався.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.11.2025 у справі №160/23830/25 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язати вчинити певні дії задоволено частково, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.08.2021 року без обмеження максимальним розміром, з урахуванням раніше виплачених сум.
19.03.2026 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про перерахунок песії.
Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №52794-29382/3-01/8-0400/26 від 01.05.2026 повідомлено, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного сулу від 21.11.2025 у справі № 160/23830/25 Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зобов`язано здійснити перерахунок та виплату пенсії з 01.08.2021 року без обмеження максимальним розміром, з урахуванням раніше виплачених сум, На виконання зазначеного рішення суду проведено відповідний перерахунок пенсії. Зазначеним рішенням суду Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області не зобов`язано провести перерахунок пенсії без обмеження максимальним розміром з урахуванням індексацій відповідно до вимог постанов Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2024 року № 185 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році", від 25 лютого 2025 року № 209 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році" та від 25 лютого 2026 року № 236 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2026 році", тому розмір пенсії на виконання рішення суду з 01.03.2024 розраховано у межах максимального розміру, визначеного законом.
Не погоджуючись з діями відповідача щодо обмеження пенсії максимальним розміром з 01.03.2022 року, з 01.03.2023 року, з 01.03.2024 року, з 01.03.2025 року та з 01.03.2026 року, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Згідно з частиною третьою статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон № 2262-ХІІ) пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку. Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону (частини перша, друга статті 63 Закону № 2262-XII).
Відповідно до частини четвертої статті 63 Закону № 2262-XII усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.
08.07.2011 було прийнято Закон України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» № 3668-VI (далі Закон № 3668-VI), який набрав чинності 01.10.2011.
За правилами статті 2 Закону № 3668-VI, максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Митного кодексу України, зокрема, Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», Постанови Верховної Ради України від 13.10.1995 «Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України», не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Водночас Законом № 3668-VI внесено зміни у статтю 43 Закону № 2262-XII, яку викладено в редакції Закону № 3668-VI, а саме: максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII.
Згідно з пунктом 2 резолютивної частини вказаного Рішення положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII, які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, тобто 20.12.2016.
Конституційний Суд України у Рішенні від 20.12.2016 № 7-рп/2016, визнав таким, що не відповідають статті 17 Конституції України, положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262, виходив із того, що норми-принципи частини п`ятої статті 17 Конституції України щодо забезпечення державою соціального захисту громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей є пріоритетними та мають безумовний характер. Тобто заходи, спрямовані на забезпечення державою соціального захисту вказаної категорії осіб, зокрема у зв`язку з економічною доцільністю, соціально-економічними обставинами не можуть бути скасовані чи звужені. При цьому Конституційний Суд України стверджує, що обмеження максимального розміру пенсії, призначеної особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом № 2262-ХІІ, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п`ятою статті 17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України.
Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону № 2262-XII, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, введено в дію Законом № 3668-VI, яким внесено зміни у статтю 43 Закону № 2262-XII, шляхом викладення її в редакції Закону № 3668-VI.
Тобто, положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII та положення частини першої статті 2 Закону № 3668-VІ (у частині поширення її дії на Закон № 2262-ХІІ), прийняті одночасно для регулювання одних і тих самих правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсій, призначених відповідно до Закону № 2262-XII) та є однаковими за змістом.
Конституційним Судом України у Рішенні від 20.12.2016 № 7-рп/2016 надано оцінку правовому регулюванню спірних правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців) та визнано такими, що не відповідають статті 17 Конституції України положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII.
При цьому положення статті 2 Закону № 3668-VI (у частині поширення її дії на Закон №2262-XII), які дублюють зміст частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII, тобто є однопредметними правовими нормами, які прийняті одночасно для регулювання спірних правовідносин - змін не зазнали та передбачали обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.
Тобто, на момент виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між Законом № 2262-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016 та Законом № 3668-VI у частині обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.
При цьому суб`єктом владних повноважень у спірних правовідносинах надано перевагу найменш сприятливому для позивача підходу та застосовано положення статті 2 Закону № 3668-VI.
Оскільки норми вказаних законів неоднаково регулюють правовідносини щодо пенсійного забезпечення військовослужбовців у частині обмеження їх пенсії максимальним розміром, суд доходить висновку, що вони явно суперечать один одному.
Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) у пунктах 52, 56 рішення від 14.10.2010 у справі «Щокін проти України» зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд, однак, зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у світлі практики Суду. На думку ЄСПЛ, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника. Таким чином, у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.
Водночас положеннями статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики ЄСПЛ. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06.11.2018 у справі № 812/292/18 зазначила, що норми законодавства, які допускають неоднозначне або множинне тлумачення, завжди трактуються на користь особи.
У постанові від 13.02.2019, що винесена Великою Палатою Верховного Суду у зразковій справі № 822/524/18 із посиланням на положення статей 1, 8, 92 Конституції України, а також на статтю 9 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права зроблено висновок, що у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, наявність у національному законодавстві правових «прогалин» щодо захисту прав людини та основних свобод, зокрема, у сфері пенсійного забезпечення, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.
Зважаючи на викладене, у цій справі застосуванню підлягають норми Закону № 2262-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016, а не норми Закону № 3668-VI.
Відповідно до перерахунку пенсії позивача з 01.02.2022 року індексація базового ОСНП 2022 (21701,4 х 0,140) – 3038,20 грн, загальний розмір нарахованої пенсії склав 25263,1 грн. Проте до виплати призначено позивачу пенсію в розмірі 22204,90 грн. 
Відповідно до перерахунку пенсії позивача з 01.03.2023 року індексація базового ОСНП 2022 (21701,4 х 0,140) – 3038,20 грн, індексація базового ОСНП 2023 (24739,6 х 0,1970) – 1500,00 грн загальний розмір нарахованої пенсії склав 26802,85 грн. Проте до виплати призначено позивачу пенсію в розмірі 22204,90 грн. 
Відповідно до перерахунку пенсії позивача з 01.03.2024 року індексація базового ОСНП 2022 (21701,4 х 0,140) – 3038,20 грн, індексація базового ОСНП 2023 (24739,6 х 0,1970) – 1500,00 грн, індексація базового ОСНП 2024 (26239,6 х 0,0796) – 1500,00 грн загальний розмір нарахованої пенсії склав 28369,85 грн. Проте до виплати призначено позивачу пенсію в розмірі 23610,00 грн. 
Відповідно до перерахунку пенсії позивача з 01.03.2025 року індексація базового ОСНП 2022 (21701,4 х 0,140) – 3038,20 грн, індексація базового ОСНП 2023 (24739,6 х 0,1970) – 1500,00 грн, індексація базового ОСНП 2024 (26239,6 х 0,0796) – 1500,00 грн, індексація базового ОСНП 2025 (27739,6 х 0,1150) – 1500,00 грн загальний розмір нарахованої пенсії склав 29869,85 грн. Проте до виплати призначено позивачу пенсію в розмірі 23610,00 грн. 
Відповідно до перерахунку пенсії позивача з 01.03.2026 року індексація базового ОСНП 2022 (21701,4 х 0,140) – 3038,20 грн, індексація базового ОСНП 2023 (24739,6 х 0,1970) – 1500,00 грн, індексація базового ОСНП 2024 (26239,6 х 0,0796) – 1500,00 грн, індексація базового ОСНП 2025 (27739,6 х 0,1150) – 1500,00 грн, індексація базового ОСНП 2026 (29239,6 х 0,1210) – 2595,00 грн загальний розмір нарахованої пенсії склав 32523,35 грн. Проте до виплати призначено позивачу пенсію в розмірі 25950,00 грн. 
Отже, матеріалами справи підтверджено проведення індексації відповідно до Постанов №118, № 168, № 185, №209 та №236, однак фактично виплата здійснюється у зменшеному розмірі, оскільки застосовані обмеження максимального розміру пенсії.
Таким чином, враховуючи встановлені обставини справи та заявлені позовні вимоги, суд доходить висновку про наявність підстав для визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо невиплати ОСОБА_1 пенсії у належному розмірі з урахуванням сум індексації, нарахованих відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 року № 118, від 24 лютого 2023 року № 168, від 23 лютого 2024 року № 185, від 25 лютого 2025 року № 209 та від 25 лютого 2026 року № 236, без обмеження пенсії максимальним розміром.
При цьому суд враховує, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.11.2025 у справі № 160/23830/25 вже зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату пенсії позивача без обмеження її максимальним розміром.
Відтак належним та ефективним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з урахуванням сум індексації, нарахованих відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 року № 118, від 24 лютого 2023 року № 168, від 23 лютого 2024 року № 185, від 25 лютого 2025 року № 209 та від 25 лютого 2026 року № 236, без обмеження пенсії максимальним розміром, з урахуванням раніше виплачених сум.
Згідно частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Відповідно до приписів статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу
Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Згідно з частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до частини 1 статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Судом встановлено, що позивач, як учасник бойових дій, звільнений від сплати судового збору, у зв`язку з чим розподіл судових витрат не здійснюється.
У зв`язку з перебуванням головуючого судді у період з 15.07.2026 року по 31.07.2026 року у щорічній відпустці, розгляд справи здійснено 07.08.2026 року.
Керуючись ст. ст.9, 72-77, 139, 242-243, 245-246, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
УХВАЛИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ПН НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул.Набережна Перемоги, буд.26, м.Дніпро, 49094; ІК в ЄДРПОУ 21910427) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо невиплати ОСОБА_1 пенсії з урахуванням сум індексації, нарахованих відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 року № 118, від 24 лютого 2023 року № 168, від 23 лютого 2024 року № 185, від 25 лютого 2025 року № 209 та від 25 лютого 2026 року № 236, без обмеження пенсії максимальним розміром.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з урахуванням сум індексації, нарахованих відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 року № 118, від 24 лютого 2023 року № 168, від 23 лютого 2024 року № 185, від 25 лютого 2025 року № 209 та від 25 лютого 2026 року № 236, без обмеження пенсії максимальним розміром, з урахуванням раніше виплачених сум.
В задоволенні іншої частини вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Е.О. Юрков