Справа № 188/1219/26 
Провадження № 2/188/2150/2026 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2026 року  Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі :
головуючого судді Місюри К.В.
при секретарі Бібіковій В.В.
розглянувши цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Лисичанської міської військової адміністрації Луганської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог- ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання права власності на спадкове майно 
В С Т А Н О В И В :
Позивачка звернулася до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно у зв`язку з наступним. 
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Йому на праві власності належала 1/5 частина квартири АДРЕСА_1 . Вказана квартира в 2000 році була приватизована, про що було видано свідоцтво про
право власності на житло № НОМЕР_1 від 01.02.2000 року Лисичанським виконкомом. Крім ОСОБА_5 право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 належало: 1/5 частка - ОСОБА_1 , 1/5 частка - ОСОБА_2 (сину - третя особа), 1/5 частка - ОСОБА_3 (дочці - третя особа), 1/5 частка - ОСОБА_4 (онучці - третя особа).
Після смерті чоловіка, з метою оформлення спадкових справ вона звернулась до приватного нотаріуса Сєвєродонецького району Луганської області Дергільової Н.М. із заявою про прийняття спадщини. На підставі її заяви було відкрито спадкову справу, номер №54729715 .
додається). Син та дочка подали нотаріусу заяву про відмову від прийняття спадщини після смерті батька. Нею було отримано чотири свідоцтва про право на спадщину за законом, але на вищевказану квартиру свідоцтва вона не отримала.
Так як її діти відмовились від прийняття спадщини, то вона стала єдиною спадкоємицею, яка прийняла спадщину. Відмова є безумовною і не може бути відкликана після спливу строку.
Після початку повномасштабного вторгнення російської федерації па територію України, вона була вимушена переміститися із м.Лиснчанськ Сіверськодонецького району Луганської області та в даний час зареєстрована як внутрішньо переміщена особа та мешкає в м. Дніпро.
25 лютого 2026 року вона звернулась до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Пушкіної О.В, із заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка - ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
На підставі її заяви нотаріусом було відкрито спадкову справу. 
Нотаріусу були надані правовстановлюючі документи щодо належності майна спадкодавцю, а саме свідоцтво про право власності на житло № НОМЕР_1 від 01.02.2000 року видане Лнсичанським виконкомом.
Однак, вона отримала від приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Пушкіної О.В. Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Підставами відмови у видачі їй Свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно - частину квартири, зазначено відсутність інформації, що підтверджує право власності на нерухоме майно, а саме: неможливість підтвердження реєстрації права власності в БТІ із-за відсутності паперового носія інформації щодо об`єкта нерухомого майна, який залишився на території бойових дій м.Лиспчанськ Сіверськодонсцького району Луганської області на ім`я ОСОБА_5 .
Листом Лисичанської МВА Сіверськодонецького району Луганської області від 12.03.2026 року №52 було повідомлено, що обов`язки по зберіганню реєстраційних справ щодо обєктів нерухомого майна, права на які виникли та зареєстровані до 01 січня 2013 року були покладені на Лисичанське КП «Бюро технічної інвентаризації». Такі справи до 24.02.2022 року оцифроваиі не були, зберігалися у приміщенні ЛКП «БТІ» у паперовій формі, та до моменту окупації (03 липня 2022 року) з міста Лисичанська евакуйовані не були, саме підприємство не релоковане, діяльності на підконтрольній Україні території не провадить. Лисичанська МВА не має можливості надати інформацію про наявність або відсутність державної реєстрації речових прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 01 січня 2013 року на об`єкт нерухомого майна - квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_5 та будь-яку іншу інформацію про зазначений об`єкт нерухомості, оскільки на цей час відсутній доступ до державних реєстрів та інших відповідних джерел інформації через тимчасову окупацію населених пунктів Лисичанської міської територіальної громади.
У зв`язку з цим, через неможливість підтвердити у встановленому законом порядку проведену до 01.01.2013 року державну реєстрацію права власності на квартиру, нотаріусом їй відмовлено у вчиненні нотаріальної дії. Отже, на даний час склалась така ситуація, що через Російську агресію проти України та з незалежних від неї причин вона не може отримати свідоцтво про право на спадщину та розпорядитися спадковим майном на власний розсуд.
Враховуючи відсутність іншого , окрім судового , шляху для відновлення невизнаного права власності на житловий будинок, вона і звернулася до суду. 
Позивачка в судове засідання не з`явилася , надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовну заяву повністю підтримує та просить задовольнити.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився , про час та місце слухання справи належним чином повідомлений .
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав .
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який доводився позивачці ОСОБА_1 чоловіком, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 . Померлому на праві власності належала 1/5 частина квартири АДРЕСА_1 . Вказана квартира в 2000 році була приватизована, про що було видано свідоцтво про право власності на житло № НОМЕР_1 від 01.02.2000 року Лисичанським виконкомом. Крім ОСОБА_5 право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 належало: 1/5 частка - ОСОБА_1 , 1/5 частка - ОСОБА_2 (сину - третя особа), 1/5 частка - ОСОБА_3 (дочці - третя особа), 1/5 частка - ОСОБА_4 (онучці - третя особа).
Після смерті чоловіка, з метою оформлення спадкових справ позивачка звернулась до приватного нотаріуса Сєвєродонецького району Луганської області Дергільової Н.М. із заявою про прийняття спадщини. На підставі її заяви було відкрито спадкову справу, номер №54729715 . Син та дочка померлого, подали нотаріусу заяву про відмову від прийняття спадщини після смерті батька. Позивачкою було отримано чотири свідоцтва про право на спадщину за законом, але на вищевказану квартиру свідоцтва вона не отримала.
Так як її діти відмовились від прийняття спадщини, то вона стала єдиною спадкоємицею, яка прийняла спадщину. Відмова є безумовною і не може бути відкликана після спливу строку.
Після початку повномасштабного вторгнення російської федерації па територію України, вона була вимушена переміститися із м.Лиснчанськ Сіверськодонецького району Луганської області та в даний час зареєстрована як внутрішньо переміщена особа та мешкає в м. Дніпро.
25 лютого 2026 року вона звернулась до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Пушкіної О.В, із заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка - ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
На підставі її заяви нотаріусом було відкрито спадкову справу. 
Нотаріусу були надані правовстановлюючі документи щодо належності майна спадкодавцю, а саме свідоцтво про право власності на житло № НОМЕР_1 від 01.02.2000 року видане Лисичанським виконкомом.
Однак, позивачка отримала від приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Пушкіної О.В. Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Підставами відмови у видачі їй Свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно - частину квартири, зазначено відсутність інформації, що підтверджує право власності на нерухоме майно, а саме: неможливість підтвердження реєстрації права власності в БТІ із-за відсутності паперового носія інформації щодо об`єкта нерухомого майна, який залишився на території бойових дій м.Лисичанськ Сіверськодонсцького району Луганської області на ім`я ОСОБА_5 . 
Відповідно до абз. З ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.
Відповідно до ч. З ст. З Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.
Відповідно до ч. 4 ст. З зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. 

Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.
Статтею 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства, які є конституційними гарантіями права на судовий захист. 
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно з частиною першою статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до частини першої статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. 
Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.
Згідно з частиною першою статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно з частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. 
При цьому під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що спричиняє потрібні результати, наслідки, тобто матиме найбільший ефект по відновленню відповідних прав, свобод та інтересів на стільки, на скільки це можливо.
Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. 
Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. 
Пунктом 4.15 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.
У відповідності до ч. 2 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку встановленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачка надала достатню кількість доказів на підтвердження своїх вимог та належним чином обґрунтувала свій позов. 
На підставі викладеного , керуючись ст.ст. ст 4,12, 23,76-82, 136, 247, 265 ЦПК України, ст.ст.319,321,328, , 1268 ЦК України , суд –
В И Р І Ш И В :
Позов ОСОБА_1 до Лисичанської міської військової адміністрації Луганської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог- ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити .
Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ) право власності на 1/5 частку квартири, то розташована за адресою: АДРЕСА_2 загальною площею 48.3 кв.м.. житловою площею 33.7 кв.м. в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 . 
У порядку ст. 136 ЦПК України звільнити відповідача від сплати судових витрат. 
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду .
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя | К. В. Місюра