Провадження № 2/537/696/2026
Справа № 524/14172/25

РІШЕННЯ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.07.2026 року       м. Кременчук

Крюківський районний суд м. Кременчука у складі:
головуючої судді Мурашової Н.В.,
за участі секретаря Дьяченко В.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у приміщенні суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики,
у с т а н о в и в:
Короткий зміст позову.
13.11.2025 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «ЄАзПБ»), як правонаступник ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», звернулося до Автозаводського районного суду м. Кременчука з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за Договором позики №73588948 від 14.08.2024 року, укладеним між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 , в розмірі 22836,57 грн., з яких 6924,37 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 2077,31 грн. заборгованість за відсотками; 13834,89 грн. заборгованість за пенею, а також понесені судові витрати.
В обґрунтування позовних вимог ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» зазначило, 14.08.2024 року між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено Договір позики №73588948, за умовами якого позикодавець зобов`язується передати позивальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами Договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позивальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Підписанням Договору позики відповідач підтвердив про ознайомлення на сайті https://mycredit.ua/ru/documents-licence/ з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, а також погодився, що до моменту підписання Договору позики вивчив цей Договір та Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. Договір позики укладений у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи із застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором. 27.03.2025 року між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №27/03/25, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передало (відступило) ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» прийняло належні ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників №4 від 23.04.2025 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за Договором позики №73588948 від 14.08.2024 року в розмірі 22836,57 грн., з яких 6924,37 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 2077,31 грн. заборгованість за відсотками; 13834,89 грн. заборгованість за пенею.
Всупереч умовам договорів позики та кредитного договору, незважаючи на повідомлення про відступлення прав грошової вимоги, відповідач ОСОБА_1 не виконав своїх зобов`язань, не погасив заборгованість в повному обсязі ані на рахунки ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», ані на рахунки первісного кредитору.
Таким чином, відповідач ОСОБА_1 має перед ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість Договором позики №73588948 від 14.08.2024 року в розмірі 22836,57 грн., з яких 6924,37 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 2077,31 грн. заборгованість за відсотками; 13834,89 грн. заборгованість за пенею.
За таких умов позивач «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», як правонаступник первісного кредитора, звернувся до суду за захистом свої майнових прав та інтересів, з цих підстав поніс судові витрати, які просив покласти на відповідача ОСОБА_1 .

Короткий зміст відзиву відповідача ОСОБА_1 на позов.
30.01.2026 року ОСОБА_1 подав суду відзив, в якому просив відмовити в задоволенні позову або задовольнити його частково.
В обґрунтування відзиву відповідач ОСОБА_1 зазначив: 1) позивач не надав докази виконання первісним кредитором зобов`язань за договором позики, не подав належні та допустимі докази (первинні бухгалтерські документи) на підтвердження надання йому у позику грошових коштів. 2) не погодився з розрахунком заборгованості за договором позики. Так, за наданим позивачем розрахунком боргу ОСОБА_1 була надана позика 6900 грн.. ОСОБА_1 повернув за цим договором 7365,11 грн., які безпідставно не були зараховані первісним кредитором на погашення тіла позики. Й безпідставно нараховано заборгованість за Договором позики 22836,57 грн., що є економічно необґрунтованим, непропорційним сумі виданої позики. 3) ОСОБА_1 не повідомили про відступлення первісним кредитором ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» новому кредитору ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» свого права вимоги, а тому останній не мав повноважень звертатися до суду з цим позовом. 4) позивач ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» не звертався до ОСОБА_1 з претензією погасити борг за Договором позики для врегулювання спору в досудовому порядку.
За таких обставин відповідач ОСОБА_1 вважав позов ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» безпідставним та необгрунтованим, просив або відмовити в його задоволенні, або задовольнити його частково з дотриманням вимог чинного законодавства.

Відповідь на відзив, поданий позивачем ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів».
05.02.2026 року позивач ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» подали суду відповідь на відзив, в якому просили задовольнити позовні вимоги з підстав, які є законними та обґрунтованими належними та допустимими доказами.

Заперечення на відповідь на відзив та Додаткові пояснення відповідача ОСОБА_1 
10.02.2026 року, 16.03.2026 року та 25.05.2026 року відповідач ОСОБА_1 подав суду заперечення та письмові пояснення, в яких не погоджувався з розміром нарахованої заборгованості за договором кредиту, набуття позивачем права вимоги до нього. Просив визнати недопустимими докази, надані на виконання ухвали суду про витребування доказів.

Рух справи.
Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 28.11.2025 року справу направлено за підсудністю за ст.27, ст.31 ЦПК України до Крюківського районного суду м. Кременчука. 
Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 16.01.2026 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 16.02.2026 року за клопотаннями позивача та відповідача витребували докази.

Позиція учасників справи в судовому засіданні.
Представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» не з`явився в судове засідання, хоча був повідомлений судом про дату, час та місце розгляду справи. Просив розглянути справу без його участі, позов підтримав в повному обсязі. 
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Норми права, якими керувався суд.
Відповідно до статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Відповідно до ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.
ВП ВС неодноразово висловлювала правову позицію щодо необхідності втілення у судовій практиці принципу Jura novit curia («суд знає закони»), зокрема у постановах від 04.12.2019 по справі 917/1739/17, від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц, від 12.06.2019 у справі № 487/10128/14-ц, від 11.09.2019 у справі № 487/10132/14-ц, від 04.09.2019 у справі № 265/6582/16-ц. Оскільки повноваження органів влади є законодавчо визначеними, суд згідно з принципом jura novit curia («суд знає закони») під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін. При цьому суди, з`ясувавши при розгляді справи, що сторона або інший учасник судового процесу на обґрунтування своїх вимог або заперечень послався не на ті норми права, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну правову кваліфікацію останніх та застосовує для прийняття рішення ті норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини. Зазначення позивачем конкретної правової норми на обґрунтування позову не є визначальним при вирішенні судом питання про те, яким законом слід керуватися при вирішенні спору. Велика Палата Верховного Суду зазначає, що саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Згідно із частиною 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). мови публічного договору встановлюються однаковими для всіх.
У ст. 1046 ЦК України наведено визначення договору позики. Так, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
У ст. 1047 ЦК України наведена форма договору позики. 1. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. 2. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Відповідно до ст.1048 ЦК України, Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
У ст. 1049 ЦК України наведений обов`язок позичальника повернути позику. 1. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. … 3. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.
У ст. 1050 ЦК України визначені наслідки порушення договору позичальником. 1. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. 2. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
У ст. 1054 ЦК України наведено визначення кредитного договору. 1. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 2. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. 3. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.
У ст. 1055 ЦК України наведена форма кредитного договору. 1. Кредитний договір укладається у письмовій формі. 2. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Відповідно до ч.2 ст. 1056 ЦК України, Позичальник має право відмовитися від одержання кредиту частково або в повному обсязі, повідомивши про це кредитодавця до встановленого договором строку його надання, якщо інше не встановлено договором або законом.
За ст. 1056^-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.
Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
За правилом частини першої статті 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.
Особливості укладання договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором – це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
У постанові Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року по справі № 127/33824/19 зроблено правовий висновок, що без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений; сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину, а кредитні кошти не були б перераховані відповідачу.
У ст. 204 ЦК України установлено презумпцію правомірності правочину. Так, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Разом з тим, відповідно до ч.2 ст. 215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.
Відповідно до ч.1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи.
Відповідно до ч.1 ст. 217 ЦК України, недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.
Згідно з ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 6 ЦК України сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.
Частиною 2 ст. 627 ЦК України також передбачено, що у договорах за участю фізичної особи – споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.
Статтею 58 Конституції України визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Відповідно до ч.1, ч.2 ст.18 ЗУ «Про захист прав споживачів», продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача 
Відповідно до п.5 ч.3 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів», несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. 
У ст. 5 ЦК України установлено дію актів цивільного законодавства у часі. Так, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності (ч.1). Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. (ч.2). Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. (ч.3).
Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року, що набрав чинності 24 грудня 2023 року, доповнено статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» пунктом 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%.
Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів – 2,5 %; протягом наступних 120 днів – 1,5 %.
Отже, наведені норми, які регулюють питання споживчого кредитування, передбачають, що починаючи з 24 грудня 2023 року денна процентна ставка за користування кредитом, установлена у договорі, має бути не більше 2,5%, з 23 квітня 2024 року не більше 1,5%, а з 21 серпня 2024 року не більше 1%.
Розмір і порядок нарахування процентів за користування кредитом визначаються сторонами, однак вони повинні узгоджуватися із нормами Законодавства, що регулює порядок кредитування, захисту прав споживачів, інакше умови договору споживчого кредиту, які прямо суперечать вимогам законодавства – є нікчемними.
У разі, якщо сторони договору визнали підставою для зміни строку виконання основного зобов`язання саме виникнення в позичальника прострочення з погашення заборгованості, а не направлення банком письмового повідомлення позичальнику про припинення строку користування кредитом, то така зміна є безумовною і не залежить від волевиявлення однієї зі сторін. Постанова ОП КЦС ВС від 15.06.2020 року у справі №138/240/16-ц.
Після спливу визначеного договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється. Права та інтереси кредитора в охоронних правовідносинах забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України. Постанова ВП ВС від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12.
У разі прострочення боржником умов договору про право банку нараховувати проценти за користування кредитом по день повного погашення заборгованості – не може бути підставою для нарахування процентів за частиною першою статті 1048 ЦК України. За період до прострочення виконання зобов`язання боржником підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої статті 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої статті 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов`язання. Постанова ВП ВС від 4 лютого 2020 року у справі №912/1120/16.
В постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 320/8618/15-ц (провадження № 61-4393сво18) та в постанові Верховного Суду від 05 серпня 2020 року у справі № 712/9613/15-ц (провадження № 61-46733св18) вказано, що суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми, які підлягають стягненню. Нарахування позивачу пені (штрафу тощо) є лише попередньою фіксацією факту порушення цивільно-правових зобов`язань, яка безпосередньо не впливає на права позивача. Відповідний розрахунок може бути письмовим доказом, який у разі виникнення спору між сторонами повинен оцінюватися судом відповідно до вимог процесуального законодавства.
Відповідно до вимог статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Згідно статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
В силу ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння заміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ст. 610 ЦК України, порушення зобов`язання є й невиконання або виконання, порушення умов, визначених змістом зобов`язання.
В ч.2 ст.625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та розмір процентів, встановлений договором.
Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконанням ним грошового зобов`язання.
В ст.546 ЦК України установлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою (штрафом, пенею).
Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 року по справі №910/4518/16 вирішено виключну правову проблему щодо визначення періоду нарахування кредиторських вимог, що виникли у зв`язку з невиконанням договору банківського кредиту, які за своєю сутністю є процентами за користування кредитом.
Щодо строку нарахування процентів за користування кредитом у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 р. у справі №910/1238/17 касаційний суд, формуючи практику, дійшов такого висновку:
«Проценти за користування кредитом – проценти, які нараховуються в межах строку кредиту (позики), визначені у договорі. Такі проценти розуміються як проценти за правомірне користування чужими грошовими коштами, розмір яких визначається договором або законом, які сплачує позичальник. Порядок їх виплати врегульований ч. 1 ст. 1048 ЦК України.
Проценти за неправомірне користування чужими грошовими коштами – проценти, які нараховуються внаслідок прострочення боржником виконання грошового зобов`язання, порядок виплати якого врегульований ч. 2 ст. 625 ЦК України, у зв`язку з чим такі проценти можуть бути стягнуті після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування».
За логікою Верховного Суду, після закінчення строку дії кредитного договору або у разі пред`явлення банком вимоги про дострокове повернення грошових коштів змінюється правова природа зобов`язання. У такому випадку нарахування штрафних санкцій можливе не на підставі умов договору, а на підставі ст. 625 ЦК України (3% річних, якщо інше не визначено у договорі).
Велика Палата Верховного Суду дійшла до вказаного висновку з тих мотивів, що поведінка боржника не може бути одночасно правомірною і неправомірною, тобто виключається одночасне застосування ст. 1048 та ст. 625 ЦК України.
У п. 15 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України установлено, що у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення.
У п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України установлено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Карантин, встановлений Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби COVID-19, діяв в Україні з 12.03.2020 року по 30.06.2023 року.
Воєнний стан діє на території України з 24.02.2022 року по теперішній час.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України,  кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Тобто, відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України).
За змістом статей 514, 516 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора в зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Відповідно до ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.
За положеннями ст.1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.
У ст. 1084 ЦК України наведені права фактора. Так, якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові. Якщо відступлення права грошової вимоги факторові здійснюється з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором, фактор зобов`язаний надати клієнтові звіт і передати суму, що перевищує суму боргу клієнта, який забезпечений відступленням права грошової вимоги, якщо інше не встановлено договором факторингу. Якщо сума, одержана фактором від боржника, виявилася меншою від суми боргу клієнта перед фактором, який забезпечений відступленням права вимоги, клієнт зобов`язаний сплатити факторові залишок боргу.
Відповідно до ст. 1085 ЦК України про зустрічні вимоги боржника, якщо фактор пред`явив боржнику вимогу здійснити платіж, боржник має право пред`явити до заліку свої грошові вимоги, що ґрунтуються на договорі боржника з клієнтом, які виникли у боржника до моменту, коли він одержав повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові. Боржник не може пред`явити факторові вимоги до клієнта у зв`язку з порушенням ним умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги.
Факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання жодному з кредиторів не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань. Постанова КЦС ВС від 06.02.2018 року у справі № 278/1679/13-ц, постанова КЦС ВС від 06.02.2019 року у справі № 361/2105/16-ц.
Якщо боржник не сплачував заборгованість за кредитним договором ні новому, ні старому кредитору, унаслідок чого в останнього утворилася заборгованість, правильним є стягнення заборгованості на користь нового кредитора, оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Постанова КЦС ВС від 06 лютого 2019 року у справі № 667/11010/14-ц.

Обставини, установлені судом. Мотиви ухваленого рішення.
Дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв`язку, об`єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом установлено, що 14.08.2024 року між Позикодавцем ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та Позичальником ОСОБА_1 був укладений Договір позики №73588948, за умовами якого Позикодавець зобов`язується передати Позичальнику у власність грошові кошти (надалі позику), на погоджений умовами Договору строк (надалі – Строк Позики), шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Сума позики 6300,00 грн. (п.2.1. Договору). Строк позики 30 днів (п.2.2. Договору). Процентна ставка 0,9% у день фіксована (п.2.3. Договору). Дата надання позики – 14.08.2024 року. Дата повернення позики (останній день) – 12.09.2024 року. Денна процентна ставка – 0,9%. Проценти за понадстрокове користування Позикою (її частиною) за день – 2,70%. Пеня % в день – 2,70%. Орієнтовна реальна річна процентна ставка – 1925,33%. Орієнтовна загальна вартість позики – 8001,00 грн. (п.2 Договору). Обчислення орієнтовної реальної річної процентної ставки та денної процентної ставки є припущенням. 
За п. 4 Договору, проценти за ним нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики, виходячи із строку фактичного користування позикою та до повного погашення заборгованості за Договором.
За п.6 Договору, Позичальник має право ініціювати укладення додаткового договору для продовження строку кредитування та/або строку виплати Позики, установлених цим договором (пролонгація) на підставі поданого до Позикодавця звернення із зазначеною датою в електронній формі із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час такого ініціювання. Продовження строку користування Позикою здійснюється шляхом укладення додаткової угоди, що підписується із застосуванням одноразового індентифікатора кожного разу під час реалізації Позичальником права. Ініціювання Позичальником продовження Строку Позики відбувається без змін умов Договору в бік погіршення для Позичальника, якщо інше не визначено додатковою угодою. Перелік та цифрові значення умов, що підлягають зміні у зв`язку з продовженням Строку позики визначаються у відповідній Додатковій угоді, що укладається між сторонами та відображається Позичальнику в особистому кабінеті. 
У п.16 Договору наведено Інформацію про умови, що дозволяють зміну процентної ставки. Встановлений Договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено Позикодавцем в односторонньому порядку. Зазначена у Договорі процентна ставка може бути змінена виключно шляхом укладення додаткового договору за домовленістю сторін. Процентна ставка може бути змінена на підставі укладеної між Позикодавцем та Позичальником додаткової угоди до Договору. 
У п.18 Договору установлено відповідальність за невиконання зобов`язань за цим Договором.
Так, відповідно до п.18 Договору, якщо сума позики, зазначена в п.2 Договору , не перевищує розміру однієї мінімальної заробітної плати, за користування позикою понад встановлений Договором строк Позикодавець має право, у випадку невиконання Позичальником умов цього Договору, нараховувати пеню в розмірі, визначеному п.2 Договору за кожен день такого користування з урахуванням обмежень, встановлених ЗУ «Про споживче кредитування» та іншими актами законодавства (зокрема, щодо незастосування в період карантинних обмежень). Якщо сума позики, зазначена в п.2 Договору, перевищує розміру однієї мінімальної заробітної плати, за користування позикою понад встановлений Договором строк нараховується процентна ставка за понадстрокове користування Позикою (її частиною) в розмірі, визначеному у п.2 Договору за кожен день користування з урахуванням обмежень, встановлених ЗУ «Про споживче кредитування» та іншими актами законодавства (зокрема, щодо незастосування в період карантинних обмежень)
У п.21-п.24 Договору, наведено технологію (порядок) укладення Договору. Цей Договір укладений у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором Згідно із ЗУ «Про електронну комерцію». Порядок створення та накладення електронних підписів сторонами Договору (п.21). Договір підписується електронним підписом Позикодавця та надсилається для ознайомлення та узгодження умов Позичальнику в особистий кабінет разом з електронним повідомленням – пропозицією укласти Договір. На вказану Позичальником електронну пошту надсилається одноразовий ідентифікатор для підписання Договору, що згенерований під час проходження Позичальником процедури укладення Договору. Позичальник, приймаючи пропозицію Позикодавця укласти Договір підписує в інформаційно-телекомунікаційній системі електронне повідомлення одноразовим ідентифікатором. Сформовані таким чином електронні підписи Позичальника та Позикодавця накладені на Договір. Після підписання такими електронними підписами Договору його умови вважаються прийнятими, а Договір є укладеним, прирівнюється до укладеного у письмовій формі. Позичальник ідентифікований та верифікований за допомогою Системи BankID НБУ. Договір укладений із використанням веб сайту https://mycredit.ua. Сторони узгодили наступний спосіб надсилання (в тому числі повторного) підписаного Договору Позичальнику: примірник Договору надсилається на електронну пошту Позичальника, а також доступний в його особистому кабінеті. В паперовому вигляді надається Позичальнику за його письмовим зверненням. (а.с. 6-8).
У Додатку №1 до Договору позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №73588948 від 14.08.2024 року наведено Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, в якій зазначено дата видачі кредиту 14.08.2024 року та видана сума 6300 грн., дата платежу – 12.09.2024 року та сума 8001 грн., з яких 6300 грн. – тіло кредиту, 1701 – відсотки за користування кредитом. Кількість днів у розрахунковому періоді – 30 днів. (а.с.9).
Договір позики №73588948 від 14.08.2024 року з Додатком №1 підписаний ОСОБА_1 електронним підписом відповідача, електронний підпис відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) 72355 і був надісланий на електронну пошту відповідача, про що свідчить п.21 Договору позики, реквізити та підпис сторін.
Підписанням вказаного договору ОСОБА_1 підтвердив, що він ознайомився на сайті ttps://mycredit.ua/ua/documents-license/ з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, що передбаченост.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»та нормативно-правовими актами Національного банку України (п.п. 5.1. п.5 Договору позики). 
16.08.2024 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 уклали Додаткову угоду №73588948 до Договору позики №73588948 від 14.08.2024 року, яку відповідач ОСОБА_1 також підписав електронним підписом одноразовим ідентифікатором 28641. За умовами Додаткової угоди на підставі звернення Позичальника, здійсненого за допомогою засобів інформаційно-телекомунікаційної системи, Позичальник збільшує суму наданої Позичальнику позики 6300 грн. на 700 грн. Таким чином реальний розмір наданої позики з 16.08.2024 року становить 7000,00 грн. Виклали в новій редакції стовбці 6, 7 таблиці п.2 Договору, а саме «Орієнтовна річно процентна ставка, %» - 1930,93%, «Орієнтовна загальна вартість позики, у грн.» - 8877,40 грн. Відповідні зміни внести у Додаток №1 до Договору, в якому в новій редакції наведено Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної пічної процентної ставки за договором про споживчий кредит, в якій зазначено дата видачі кредиту 14.04.2025 року та видана сума 6300 грн., дата повторної видачі кредиту – 16.08.2024 року та видана сума 700 грн. Отже загалом видано кредит – 7000 грн. Дата платежу – 12.09.2024 року та сума 8877,40 грн., з яких 7000 грн. – тіло кредиту, 1877,40 грн. – відсотки за користування кредитом. Кількість днів у розрахунковому періоді – 30 днів. (а.с.10-12).
Додаткова угода №73588948 від 16.08.2024 року з Додатком №1 до Договору позики №73588948 від 14.08.2024 року з Додатком №1 підписаний ОСОБА_1 електронним підписом відповідача, електронний підпис відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) 28641.
Відповідач ОСОБА_1 не заперечував факт укладення ним з первісним кредитором ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» Договору позики №73588948 від 14.08.2024 року з Додатком №1 та Додаткової угоди №73588948 від 16.08.2024 року.
А тому, з огляду на досліджені докази, суд вважає доведеним факт укладення ОСОБА_1 з первісним кредитором ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» Договору позики №73588948 від 14.08.2024 року з Додатком №1 та Додаткової угоди №73588948 від 16.08.2024 року.
Виконання первісним кредитором ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» своїх зобов`язань за Договором позики №73588948 від 14.08.2024 року з Додатком №1 та Додатковою угодою №73588948 від 16.08.2024 року підтверджено: 1) випискою з карткового рахунку ОСОБА_1 , наданою АТ КБ «ПриватБанк», де зазначено, що на вказану ним при укладенні договору картку 4149439029745381 перераховано від FUIB MoneyTransfer, Visa Direct: 14.08.2024 року – 6300 грн., 16.08.2024 року – 700 грн. 2) копією платіжної інструкції d4258c89-f925-4f66-b2fe-e96f6bdbb686 від 16.08.2024 року про перерахування ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» 700 грн. на картку 414943хххххх5381. 3) копією платіжної інструкції 2993399c-108d-4d19-a1ad-69cd3c1663f2 від 14.08.2024 року про перерахування ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» 6300 грн. на картку НОМЕР_1 .
Подані докази на підтвердження виконання первісним кредитором своїх зобов`язань за договором позики, перерахування на наданий відповідачем картковий рахунок позики в загальній сумі 7000 грн. – є допустимими, належними та достатніми, а цей факт доведений.
27.03.2025 року між клієнтом ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та фактором ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №27/03/25, за умовами якого ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» за плату, а ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступити ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (позики), плату за позикою (плату за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів». Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені у відповідних Реєстрах боржників, які формується згідно Додатку №1 та є невід`ємною частиною Договору. У п.1.3 основного договору про те, що клієнт ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» зобов`язується протягом 10 робочих днів з дати відступлення прав вимоги, повідомити Боржників про відступлення прав вимоги та про передачу чинним законодавством про Фактора у спосіб, передбачений договором про споживчий кредит та вимогами чинного законодавства. У розділі 3 наведений порядок розрахунків між Клієнтом і Фактором. Так, Загальна сума Прав Вимоги, що відступається за відповідним Реєстром Боржників, Ціна продажу та Одинична Ціна визначаються в додаткових угодах до цього Договору окремо для кожного Реєстру Боржників і вказується в таких Реєстрах Боржників. За п.3.2. Фактор Сплачує Клієнтові 100% Ціни продажу, протягом 7 робочих дів з моменту передачі по Акту прийому-передачі відповідного Реєстру Боржників, шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на рахунок Клієнта, вказаний у розділі 10 цього Договору факторингу. Відповідно до п.3.4., моментом виконання Фактором грошового зобов`язання, Сторони визначають момент надходження Ціни продажу за відповідним Реєстром Боржників на рахунок Клієнта. За п.3.6 Договору, в питаннях, пов`язаних з цим Договором факторингу та його виконанням, Сторони виключають можливість застосування механізму зарахування зустрічних вимог. Відповідно до п.4.1. Договору факторингу, Клієнт зобов`язується надати Документацію по Боржниках, зазначених у Реєстрі Боржників протягом 30 календарних дів з моменту підписання Акту прийому-передачі відповідного Реєстру Боржників, але в будь-якому разі не раніше дня сплати Фактором Ціни продажу заборгованості. Передача документації здійснюється шляхом укладення між сторонами відповідного Акту прийому-передачі Документації за формою, встановленою в Додатку №4 до цього Договору. (а.с.15-16).
23.04.2025 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» уклали Додаткову угоду №2 до Договору факторингу №27/03/25 від 27.03.2025 року, згідно з якою ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» права вимоги до боржників згідно Реєстру боржників №3 та №4 від 23.04.2025 року. (а.с.17).
Підписаний 23.04.2025 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» Акт прийому-передачі Реєстру боржників №4 від 23.04.2025 року до Договору факторингу №27/03/25 від 27.03.2025 року підтверджує факт переходу від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» прав вимоги заборгованості від боржників і ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей. (а.с.18).
Відповідно до Витягу з Реєстру боржників №4 від 23.04.2025 року до Договору факторингу №27/03/25 від 27.03.2025 року, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 в сумі 22836,57 грн., з яких 6924,37 грн. – заборгованості за основною сумою боргу; 2077,37 грн. – заборгованість за відсотками, заборгованість за пенею 13834,89 грн. кількість днів прострочення виконання зобов`язання 115. (а.с.20). 
ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» виконало свої зобов`язання за вказаним договором факторингу, сплатив первісному кредитору ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» 3586471,84 грн. плату за відступлення права вимоги згідно ДУ №2 від 23.04.2025 року до Договору факторингу №27/03/25 від 27.03.2025 року, що підтверджено платіжною інструкцією №6 від 29.04.2025 року. (а.с.19).
23.04.2025 року Первісний кредитор ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» направив в особистий кабінет ОСОБА_1 повідомлення про відступлення 23.04.2025 року прав вимог до нього за Договором №73588948.
З огляду на наведені докази, суд вважає доведеним, що позивач ТОВ «ЄАзПБ» набув від первісного кредитора ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» право вимоги до ОСОБА_1 за Договором позики №73588948 від 14.08.2024 року з Додатковою угодою від 16.08.2024 року.
Доводи відповідача ОСОБА_1 про те, що він не повідомлений про відступлення права вимоги новому кредитору ТОВ «ЄАзПБ», за умов, що він після відступлення прав вимоги борг за договором не погашав, не вжиття новим кредитором заходів досудового врегулювання спору – не має правового значення для вирішення спору.
Позивач подав виконаний первісним кредитором ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» розрахунок заборгованості ОСОБА_1 за Договором позики №73588948 від 14.08.2024 року з Додатковою угодою від 16.08.2024 року, з якого вбачається, що розрахунок проводився на суму позики 6300 грн. – видану 14.08.2024 року, а також додану в позику ще суму 700 грн. – 16.08.2024 року. Процентна ставка 0,9%. Процентна ставка від 13.09.2024 року – 1,0%. Процентна ставка від 30.12.2024 року – 1,5%. Пеня – 2.7%. ОСОБА_1 сплатив за Договором позики №73588948 від 14.08.2024 року з Додатковою угодою від 16.08.2024 року заборгованість в загальному розмірі 7365,11 грн.: 03.09.2024 року – 1323 грн., 01.10.2024 року – 1956,36 грн., 30.10.2024 року – 2008, 25 грн., 29.11.2024 року – 2077,50 грн. . З 14.08.2024 року по 29.12.2024 року нараховано відсотки за відсотковою ставкою 0,9% у день на залишок заборгованості за позикою. З 30.12.2024 року по 30.03.2025 року нараховано пеню за відсотковою 2,7% у день на залишок заборгованості за позикою. В цілому надано позику 7000 грн. Погашено тіло позики 75,63 грн. Нараховані відсотки 14.08.2024 року по 29.12.2024 року за відсотковою ставкою 0,9% у день на залишок основного боргу – 9366,79 грн. Погашені відсотки – 7289,48 грн. Нараховано пеню з 30.12.2024 року по 30.03.2025 року за відсотковою ставкою 2,7% у день на залишок основного боргу – 23834,89 грн. Не погашено пеню. Залишок заборгованості: по тілу позики 6924,37 грн., по відсоткам – 2077,31 грн., по пені – 13834,89 грн.
Відповідач ОСОБА_1 визнавав факт сплати ним боргу первісному кредитору ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» за Договором позики №73588948 від 14.08.2024 року з Додатковою угодою від 16.08.2024 року в загальному розмірі 7365,11 грн.
За таких обставин, суд, керуючись принципами змагальності та диспозитивності, вважає доведеними зазначені обставини. 
Разом з тим, суд зобов`язаний ухвалити законне та обґрунтоване рішення, а відповідно перевірити достовірність та надати правову оцінку поданому доказу – розрахунку заборгованості, поданому позивачем, враховуючи, що відповідач та її представник заперечували розмір нарахованих позивачем процентів, а суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується діяти за принципом Jura novit curia («суд знає закони»).
З аналізу умов Договору позики №73588948 від 14.08.2024 року з Додатковою угодою від 16.08.2024 року суд вважає, що сторони визначили строк позики 30 днів. Угоди про пролонгацію строку дії позики, укладену з дотриманням п.6 цього Договору, – суду не подано. За таких обставин, у суду відсутні підстави вважати пролонгованим визначений у Договорі строк дії позики. Отже проценти за правомірне користуванням позиченими коштами мали нараховуватися ОСОБА_1 лише у цей строк дії позики 30 днів з 14.08.2024 року по 12.09.2024 року, за відсотковою ставкою 0.9% у день на залишок заборгованості за позикою, що за розрахунком, поданим позивачем, становить відсотки за користування позикою – 1 876,41 грн. (56,70 грн.х2 дні +63грн. х 19+62,89грн. х 9днів = 1 876,41 грн.).
Отже в період з 13.09.2024 року по 29.12.2024 року, по закінченню визначеного у договорі строку користування позикою нараховані проценти – не могли вважатися процентами за користування позикою, мають іншу правову: відповідальність за прострочення виконання грошового зобов`язання, що врегульовано ч.2 ст.625 ЦК України.
Отже в період з 13.09.2024 року по 29.12.2024 року, тобто під час воєнного стану, проценти нараховані за неправомірне (понадстрокове) користування позикою на підставі ч.2 ст.625 ЦК України з визначенням розміру у п.16, п.18 Договору і за своєю природою є відповідальністю за прострочення виконання зобов`язань. Також з 30.12.2024 року по 13.03.2025 року у період воєнного стану було нараховано пеню на підставі п.2.3 Договору. 
Проте відповідно до п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, у період дії в Україні воєнного стану, у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності визначеної ст.625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). 
За таких обставин суд вважає, що за Договором позики №73588948 від 14.08.2024 року з Додатковою угодою від 16.08.2024 року ОСОБА_1 мав на виконання своїх зобов`язань сплатити 8 876,41 грн., з яких тіло позики 7000 грн., відсотки за користування позикою у строк її надання 30 днів з 14.08.2024 року по 12.09.2024 року – 1 876,41 грн.
Разом з тим, як визнавав сам позивач ТОВ «ФК «ЄАзПБ», ОСОБА_1 сплатив первісному кредитору за цим Договором позики №73588948 від 14.08.2024 року з Додатковою угодою від 16.08.2024 року – 7365,11 грн.
Отже заборгованість ОСОБА_1 за Договором позики №73588948 від 14.08.2024 року з Додатковою угодою від 16.08.2024 року перед новим кредитором ТОВ «ЄАзПБ» становить 1 511,30 грн. (8 876,41 грн. - 7365,11 грн. = 1 511,3 грн.)
Таким чином, суд вважає за необхідне позовні вимоги ТОВ «ЄАзПБ» задовольнити частково на 6,62%, стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Договором позики №73588948 від 14.08.2024 року з Додатковою угодою від 16.08.2024 року в розмірі 1 511,3 грн.

Щодо судових витрат.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи, що позовні вимоги ТОВ «ФК «ЄАзПБ» задоволені частково на 6,62% від ціни позову (ціна позову 22836,57 грн. х 6,62% =1 511,30 грн.), то з відповідача необхідно стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати на судовий збір, пропорційно до задоволених вимог – 200,45 грн. (3028 грн. х 6,62% = 200,45 грн.).
Крім цього, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший статті 6 Конвенції прозахист правлюдини іосновоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).
Керуючись статтями 5-19, 76, 77, 81, 133-141, 263-265, 352,354 ЦПК України, суд
у х в а л и в:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за Договором позики №73588948 від 14.08.2024 року з Додатковою угодою від 16.08.2024 року в розмірі 1 511,30 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судові витрати на судовий збір в сумі 200,45 грн.
Відмовити в задоволенні іншої частини позовних вимог.
Інформація про сторони:
позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», ЄДРПОУ 35625014, місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд.30.
відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , місце проживання як ВПО: АДРЕСА_2 .
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст з рішення складений 24.07.2026 року.

Суддя       Мурашова Н.В.