Справа № 640/11067/19 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 серпня 2026 року м. Одеса
Одеський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючої судді - Бойко О.Я.,
розглянув у письмовому спрощеному провадженні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВКН УКРАЇНА» до Головного управління ДПС у м. Києві, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання зареєструвати податкову накладну,
I. Суть спору.
В провадженні Одеського окружного адміністративного суду знаходиться справа за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВКН УКРАЇНА», у якій позивач просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві №1125558/36861779 від 29.03.2019 про відмову у реєстрації податкової накладної №8 від 22.02.2019 в Єдиному реєстрі податкових накладних;
- зобов`язати Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних днем її подання, подану Товариством з обмеженою відповідальністю «ВКН УКРАЇНА» (код ЄДРПОУ 36861779) податкову накладну №8 від 22.02.2019.
II. Аргументи сторін.
(а) Позиція позивача.
Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що на виконання договору про надання послуг з питань комерційної діяльності і керування №18/01/2019 від 18.01.2019, укладеного з Товариством з обмеженою відповідальністю «БОГУСЛАВЕНЕРДЖІ», ним надано послуги, за наслідками яких складено акт прийому-здачі послуг №1 від 22.02.2019 на суму 69902,03 грн (у тому числі податок на додану вартість — 11650,34 грн), виставлено рахунок №1 від 22.02.2019, який оплачено, та складено податкову накладну №8 від 22.02.2019, направлену для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних 12.03.2019.
Позивач зазначає, що реєстрацію податкової накладної зупинено з посиланням на відповідність податкової накладної підпункту 1.6 пункту 1 «Критеріїв ризиковості платника податку», а рішенням Комісії від 29.03.2019 №1125558/36861779 у реєстрації відмовлено з підстав ненадання копій документів. На переконання позивача, зазначені рішення є необґрунтованими: контролюючий орган не навів конкретного (чіткого) критерію ризиковості, оскільки підпункт 1.6 пункту 1 Критеріїв охоплює різні за змістом обставини, а також не конкретизував переліку документів, які, на його думку, не надано (тоді як форма рішення передбачає підкреслення таких документів). Позивач вказує, що реальність господарської операції підтверджується поданими до контролюючого органу первинними документами, а тому підстав для відмови у реєстрації податкової накладної не було. Належним способом захисту порушеного права позивач вважає зобов`язання зареєструвати податкову накладну днем її подання.
Вважаючи оскаржуване рішення протиправним, а свої права порушеними, позивач звернувся до суду.
(б) Позиція відповідачів.
Головне управління ДПС у м. Києві проти задоволення позову заперечує, посилаючись на те, що Комісія діяла в межах та у спосіб, визначені Податковим кодексом України та Порядком зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №117. Відповідач зазначає, що підставою для відмови у реєстрації податкової накладної стало ненадання платником податку копій документів, зокрема первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, що не дало можливості підтвердити реальність здійснення господарської операції.
Державна податкова служба України проти задоволення позову заперечує, зазначаючи, що суд перевіряє обґрунтованість рішення контролюючого органу з урахуванням тих документів, які були подані на розгляд Комісії, а дослідження судом інших документів становило б розширення предмета доказування та порушення принципу рівності сторін. Крім того, відповідач вважає вимогу про зобов`язання зареєструвати податкову накладну передчасною та такою, що є втручанням у дискреційні повноваження контролюючого органу; належним способом захисту, на його думку, є зобов`язання повторно розглянути питання щодо реєстрації податкової накладної.
III. Процесуальні дії у справі.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.07.2019 відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.11.2022 допущено процесуальне правонаступництво відповідачів, замінивши Державну фіскальну службу України на Державну податкову службу України, а Головне управління ДФС у м. Києві — на Головне управління ДПС у м. Києві.
У зв`язку з ліквідацією Окружного адміністративного суду міста Києва (Закон України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» від 13.12.2022 №2825-IX) матеріали справи в установленому порядку передано на розгляд до Одеського окружного адміністративного суду, куди вони надійшли 25.03.2025, та за наслідками автоматизованого розподілу справу передано на розгляд судді Бойко О.Я.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 31.03.2025 справу прийнято до провадження, розгляд справи розпочато спочатку та вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.
Враховуючи, що учасниками справи подані необхідні для розгляду справи заяви по суті спору та докази, суд вважає за можливе ухвалити рішення за наявними матеріалами.
IV. Обставини, встановлені судом.
Товариство з обмеженою відповідальністю «ВКН УКРАЇНА» (код ЄДРПОУ 36861779) є юридичною особою, одним з видів діяльності якої є консультування з питань комерційної діяльності й керування.
18.01.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ВКН УКРАЇНА» (виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «БОГУСЛАВЕНЕРДЖІ» (код ЄДРПОУ 41121144, замовник) укладено договір про надання послуг з питань комерційної діяльності і керування №18/01/2019, за умовами якого виконавець надав послуги з консультування у сфері планування, збору й підготовки пакета документів для укладення договору на продаж електричної енергії та забезпечення організаційних заходів.
Вартість та умови надання послуг узгоджено сторонами (лист №14/01/19 від 14.01.2019), повноваження діяти від імені замовника у відносинах з Державним підприємством «Енергоринок» підтверджено довіреністю від 18.01.2019. Результатом наданих послуг стало укладення договору №16554/01 від 21.02.2019 між Державним підприємством «Енергоринок» та Товариством з обмеженою відповідальністю «БОГУСЛАВЕНЕРДЖІ».
За наслідками надання послуг сторонами підписано акт прийому-здачі послуг №1 від 22.02.2019, згідно з яким вартість наданих послуг становить 69902,03 грн, у тому числі податок на додану вартість — 11650,34 грн; виставлено рахунок №1 від 22.02.2019, оплату за яким здійснено (платіжне доручення №6 від 22.02.2019).
На виконання пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України позивачем складено податкову накладну №8 від 22.02.2019, яку 12.03.2019 направлено для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.
13.03.2019 реєстрацію податкової накладної зупинено, про що платнику податку надіслано квитанцію з посиланням на відповідність податкової накладної підпункту 1.6 пункту 1 «Критеріїв ризиковості платника податку».
14.03.2019 позивач надіслав контролюючому органу пояснення №140319 від 14.03.2019 з копіями документів на підтвердження реальності здійснення операції, зазначеної у податковій накладній.
Рішенням Комісії, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, №1125558/36861779 від 29.03.2019 у реєстрації податкової накладної №8 від 22.02.2019 відмовлено. Підставою відмови зазначено ненадання платником податку копій документів.
Рішенням Комісії з питань розгляду скарг №21760/36861779/2 від 15.04.2019 скаргу позивача залишено без задоволення, а рішення про відмову у реєстрації податкової накладної — без змін.
V. Джерела права та висновки суду.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних. Пунктом 201.10 статті 201 цього Кодексу передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку — продавець зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою; така податкова накладна є для покупця підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Пунктом 201.16 статті 201 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час подання податкової накладної для реєстрації) встановлено, що реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.
На виконання зазначеної норми постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 №1246 затверджено Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних (далі — Порядок №1246), а постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №117 — Порядок зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі — Порядок №117), чинний на час виникнення спірних правовідносин.
Пунктом 13 Порядку №117 визначено, що у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної зазначаються, зокрема, критерій(ї) ризиковості платника податку та/або критерій(ї) ризиковості здійснення операцій, на підставі якого(их) зупинено реєстрацію, із розрахованим показником за кожним критерієм, а також пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної.
Пунктом 14 Порядку №117 визначено перелік документів, необхідних для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної, а пунктами 18– 21 цього Порядку — порядок розгляду пояснень і документів комісіями контролюючих органів та підстави для прийняття рішення про відмову в реєстрації податкової накладної, якими є: ненадання платником податку письмових пояснень; ненадання копій документів; надання копій документів, складених з порушенням законодавства. Форма рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної встановлена додатком до Порядку №117 і передбачає зазначення (виокремлення) конкретних документів, ненадання яких стало підставою для відмови.
Згідно з підпунктом 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 Податкового кодексу України однією із засад податкового законодавства є презумпція правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта припускає неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів.
Вирішуючи спір по суті, суд виходить з такого.
Оскаржуване рішення про відмову у реєстрації податкової накладної є актом індивідуальної дії. Загальними вимогами, які висуваються до такого акта, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення суб`єктом владних повноважень конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів. Цей обов`язок кореспондує з визначеним частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критерієм обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень — рішення має прийматися з урахуванням усіх обставин, що мають значення.
Суд встановив, що зупинення реєстрації податкової накладної та подальшу відмову у її реєстрації контролюючий орган мотивував загальним посиланням на підпункт 1.6 пункту 1 «Критеріїв ризиковості платника податку», без зазначення конкретної обставини (ознаки) ризиковості, тоді як цей підпункт охоплює різні за змістом підстави. Можливість надання платником податків вичерпного переліку документів на підтвердження правомірності складення та подання податкової накладної прямо залежить від чіткого визначення контролюючим органом конкретного виду критерію оцінки ступеня ризиків. Вживання загального посилання на пункт (підпункт) Критеріїв без наведення конкретної ознаки є неконкретизованим та призводить до необґрунтованого обмеження права платника податків бути повідомленим про необхідність надання документів за вичерпним переліком, що відповідає критерію зупинення реєстрації, а не будь-яких документів на власний розсуд.
Крім того, рішення про відмову у реєстрації податкової накладної містить лише загальне посилання на ненадання платником податку копій документів, без конкретизації (виокремлення) переліку документів, які, на думку Комісії, не надано, тоді як форма такого рішення (додаток до Порядку №117) вимагає їх зазначення. За таких обставин платник податку був позбавлений можливості достеменно з`ясувати, які саме документи слід було надати для реєстрації податкової накладної.
Невиконання контролюючим органом законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії призводить до його протиправності. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18.06.2019 у справі №0740/804/18.
Суд також враховує, що позивач на виконання Порядку №117 надіслав контролюючому органу пояснення від 14.03.2019 №140319 разом із копіями документів, які підтверджують реальність здійснення господарської операції (договір, акт прийому-здачі послуг, рахунок, документи про оплату, довіреність, ділове листування). Доводи Державної податкової служби України про те, що суд не вправі досліджувати документи, які нібито не подавались на розгляд Комісії, суд відхиляє, оскільки саме контролюючий орган, не зазначивши у квитанції та рішенні конкретного критерію і вичерпного переліку документів, позбавив платника податку можливості завчасно й повно визначити коло документів, необхідних для реєстрації; за таких умов посилання на обмеженість предмета доказування не може виправдовувати необґрунтованість оскаржуваного рішення.
Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача. Такого обов`язку відповідачі не виконали, належних і достатніх доказів правомірності оскаржуваного рішення суду не надали.
За наведеного суд дійшов висновку, що рішення Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві №1125558/36861779 від 29.03.2019 про відмову у реєстрації податкової накладної №8 від 22.02.2019 є протиправним та підлягає скасуванню.
Вирішуючи питання про належний спосіб захисту порушеного права, суд виходить з того, що згідно з пунктом 20 Порядку №1246 у разі надходження до контролюючого органу рішення суду про реєстрацію податкових накладних, яке набрало законної сили, такі податкові накладні реєструються, при цьому датою реєстрації вважається день, зазначений у такому рішенні, або день набрання ним законної сили. Вказана норма не містить жодної спеціальної вимоги щодо кола суб`єктів, уповноважених на виконання такого судового рішення, а реєстрація податкової накладної, реєстрацію якої безпідставно зупинено, не має ознак дискреційного повноваження, оскільки за відсутності законних підстав для відмови контролюючий орган зобов`язаний її зареєструвати.
Оскільки на момент направлення податкової накладної для реєстрації (12.03.2019) платником податку виконано всі визначені законом умови, а підстав для відмови у реєстрації не було, зобов`язання зареєструвати податкову накладну днем її подання є ефективним способом захисту, що забезпечує повне поновлення порушеного права (частина друга статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України). Доводи Державної податкової служби України про необхідність зобов`язати контролюючий орган повторно розглянути питання реєстрації суд відхиляє, оскільки повторний розгляд органом, який припустився наведених вище порушень, за наявних у справі документів не забезпечив би ефективного захисту права позивача.
За таких обставин позов підлягає задоволенню повністю.
VI. Судові витрати.
Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню, присуджуються на її користь за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі. Судовий збір у розмірі 1921,00 грн, сплачений позивачем згідно з платіжним дорученням №1335 від 30.05.2019, підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів у рівних частках.
На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 5, 9, 77, 90, 139, 205, 242-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд –
ВИРІШИВ:
1.Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ВКН УКРАЇНА» до Головного управління ДПС у м. Києві, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання зареєструвати податкову накладну — задовольнити.
2.Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, №1125558/36861779 від 29.03.2019 про відмову у реєстрації податкової накладної №8 від 22.02.2019.
3.Зобов`язати Державну податкову службу України (місцезнаходження: 04053, м. Київ, Львівська площа, буд. 8, код ЄДРПОУ 43005393) зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №8 від 22.02.2019, подану Товариством з обмеженою відповідальністю «ВКН УКРАЇНА» (місцезнаходження: 01054, м. Київ, вул. Тургенєвська, буд. 38, код ЄДРПОУ 36861779), датою її подання — 12.03.2019.
4.Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВКН УКРАЇНА» (місцезнаходження: 01054, м. Київ, вул. Тургенєвська, буд. 38, код ЄДРПОУ 36861779) судовий збір у розмірі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві (місцезнаходження: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, код ЄДРПОУ ВП 44116011) та Державної податкової служби України (місцезнаходження: 04053, м. Київ, Львівська площа, буд. 8, код ЄДРПОУ 43005393) у рівних частках — по 960 (дев`ятсот шістдесят) грн 50 коп. з кожного.
Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Згідно з частиною першою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Оскільки справа розглянута в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.
Апеляційна скарга подається учасниками справи до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Оксана БОЙКО