Новосанжарський районний суд Полтавської області

Справа № 553/687/26
Провадження № 2/542/831/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 серпня 2026 року селище Нові Санжари

Новосанжарський районний суд Полтавської області в складі:
головуючого судді – Шарової-Айдаєвої О.О.,
за участю:
секретаря судового засідання – Карась В.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Нові Санжари цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
В С Т А Н О В И В :
26 лютого 2026 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» (надалі також – позивач, ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал») через Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему «Електронний суд» звернулось до Подільського районного суду міста Полтави з позовною заявою до ОСОБА_1 (надалі також – відповідач, ОСОБА_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором № 4019570 від 29 вересня 2023 року у загальному розмірі 23500 грн 00 коп., із яких: 3000 грн 00 коп. – сума кредиту, 13780 грн 00 коп. – сума процентів за користування кредитом, 6720 грн 00 коп. – нараховані позивачем проценти за 112 календарних днів.
Відповідно до ухвали Подільського районного суду м. Полтави від 03 березня 2026 року справа за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором передана за підсудністю до Новосанжарського районного суду Полтавської області (а.с. 105).
31 березня 2026 року цивільна справа № 553/687/26 надійшла до Новосанжарського районного суду Полтавської області.
11 травня 2026 року у справі № 553/687/26 винесено заочне рішення, яким позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» заборгованість за договором № 4019570 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 29 вересня 2023 року у загальному розмірі 20995 грн 00 коп., а також стягнуто понесені витрати зі сплати судового збору в сумі 2378 грн 59 коп. та на правову допомогу в розмірі 3573 грн 60 коп. У задоволенні іншої частини позовних вимог – відмовлено (а.с. 130-136).
25 травня 2026 року від відповідача ОСОБА_1 до Новосанжарського районного суду Полтавської області надійшла заява про перегляд та скасування заочного рішення, за змістом якої відповідач просив скасувати заочне рішення по справі № 553/687/26 від 11 травня 2026 року (а.с. 139140).
Ухвалою суду від 18 червня 2026 року заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд та скасування заочного рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 11 травня 2026 року у цивільній справі № 553/687/26 – задоволено. Заочне рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 11 травня 2026 року, яке ухвалено за наслідками розгляду цивільної справи № 553/687/26 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – скасовано. Вирішено розгляд цивільної справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 174-175).

Аргументи учасників справи
В обґрунтування своїх вимог ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» посилалось на те, що 29 вересня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» (надалі також – ТОВ «Лінеура Україна») та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 4019570 про надання коштів на умовах споживчого кредиту в електронній формі з використанням електронного підпису, який відповідач відтворив шляхом використання одноразового ідентифікатора (електронного підпису), що був надісланий на номер його мобільного телефону. 
Відповідно до умов договору ТОВ «Лінеура Україна» надало відповідачу грошові кошти на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язався повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, що передбачені договором на наступних умовах: сума виданого кредиту - 3000 грн 00 коп.; строк кредиту - 350 днів: з 29.09.2023 по 13.09.2024, періодичність платежів зі сплати процентів кожні 25 днів. 
Позивачем зазначено, що факт отримання коштів позичальником підтверджується інформаційною довідкою ТОВ «Універсальні платіжні рішення», що є доказом видачі кредитних коштів.
Вказано, що за користування кредитними коштами здійснювалось нарахування процентів на умовах, передбачених кредитним договором за стандартною процентною ставкою – 2%.
Зазначено, що ОСОБА_1 у період із 29.09.2023 по 24.05.2024 здійснено оплату на рахунок ТОВ «Лінеура Україна» процентів за користування грошовими коштами в розмірі 500 грн 00 коп.
24 травня 2024 року ТОВ «Лінеура Україна» на підставі договору факторингу № 24/05/2024 за плату відступило, а ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 4019570 від 29 вересня 2023 року.
Отже, до ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 4019570 від 29 вересня 2023 року у загальному розмірі 16780 грн 00 коп., із яких 3000 грн 00 коп.– сума заборгованості за тілом кредиту та 13780 грн 00 коп. – сума заборгованості за процентами.
Позивачем зазначено, що відповідно до рішення № 251124/1 від 25 листопада 2024 року єдиного учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» змінено найменування з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» на нове найменування – Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал».
ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» нараховано проценти за стандартною процентною ставкою (2%), за 112 календарних днів за період із 25.05.2024 по 13.09.2024 в межах строку дії договору в розмірі 6720 грн 00 коп.
На даний час, відповідач продовжує ухилятися від виконання своїх зобов`язань, з огляду на що, позивач звернувся до суду з відповідним позовом та просив стягнути вказану заборгованість та судові витрати.
Як було зазначено раніше, 11 травня 2026 року судом у справі № 553/687/26 винесено заочне рішення, яким позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» заборгованість за договором № 4019570 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 29 вересня 2023 року у загальному розмірі 20995 грн 00 коп., а також стягнуто понесені витрати зі сплати судового збору в сумі 2378 грн 59 коп. та на правову допомогу в розмірі 3573 грн 60 коп. У задоволенні іншої частини позовних вимог – відмовлено (а.с. 130-136).
Ухвалою суду від 18 червня 2026 року заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд та скасування заочного рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 11 травня 2026 року у цивільній справі № 553/687/26 – задоволено. Заочне рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 11 травня 2026 року, яке ухвалено за наслідками розгляду цивільної справи № 553/687/26 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – скасовано, а розгляд цивільної справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, встановивши відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії такої ухвали для надання до суду відзиву на позов разом з усіма доказами, на яких ґрунтуються заперечення відповідача (а.с. 174-175).
Позивач у судове засідання явку свого уповноваженого представника не забезпечив, хоча про час, дату та місце судового засідання повідомлений належним чином (а.с. 216).
Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином (а.с. 209-211).
Поряд із цим, 06 серпня 2026 року відповідач надав до суду заяву, в якій він зазначив, що про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином та не заперечує проти розгляду справи без його участі (а.с. 214).
Відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Згідно з частиною 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
З огляду на викладені норми цивільно-процесуального законодавства, судове засідання проведено за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Обставини справи, встановлені судом
Судом встановлено, що 29 вересня 2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено договір № 4019570 про надання коштів на умовах споживчого кредиту (далі – договір), який підписаний електронним підписом позичальника шляхом використання одноразового ідентифікатора (а.с. 79-87).
Згідно з пунктом 1.2. договору передбачено, що на умовах, встановлених договором товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти в гривні (далі – кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Тип кредиту – кредит. Сума кредиту (загальний розмір) складає: 3000 грн 00 коп.
Відповідно до пункту 1.3. договору, строк кредиту – 350 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів – кожні 25 днів. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів визначені в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі – графік платежів), що є додатком № 1 до цього договору.
Пунктом 1.4. договору визначено, тип процентної ставки – фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти на таких умовах: стандартна процентна ставка становить 2,00% в день та застосовується в межах всього строку кредиту, вказаного у п. 1.3. цього договору.
Згідно з пунктом 1.6. договору, орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 24000 грн 00 коп.
Відповідно до пункту 2.1. договору, товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) НОМЕР_1 .
Згідно з пунктом 3.1. договору, проценти, що нараховуються за цим договором є платою за користування кредитом. Нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт».
Підпунктом 5.1.3. пункту 5.1. договору визначено, що товариство має право: укладати договори щодо відступлення права вимоги за договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди клієнта.
Договір № 4019570 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 29 вересня 2023 року містить електронний підпис від імені ОСОБА_1 (а.с. 87-зі звороту).
Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для клієнта (споживача) та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит визначена в додатку № 1 до договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4019570 від 29 вересня 2023 року (а.с. 74).
Також, електронним підписом ОСОБА_1 підписав паспорт споживчого кредиту, відповідно до якого сума кредиту – 3000 грн 00 коп., строк кредиту – 350 днів, стандартна процентна ставка – 730,00 % річних (2,00 % в день), періодичність внесення платежів кожні 25 днів (а.с. 89-90).
Встановлено, що факт отримання коштів ОСОБА_1 підтверджується листом ТОВ «Універсальні платіжні рішення» за вих. № 2405-3105 від 31 травня 2024 року, відповідно до якого вбачається, що 29.09.2023 на картковий рахунок відповідача було перераховано кредитні кошти в сумі 3000 грн 00 коп. за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_2 , номер транзакції в системі iPay.ua – 290476219 (а.с. 73).
Підписавши 29 вересня 2023 року договір № 4019570 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, ОСОБА_1 взяв на себе зобов`язання одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним.
Відповідно до інформації АТ КБ «Приватбанк», наданої на виконання ухвали суду від 06 квітня 2026 року, на ім`я ОСОБА_1 , рнокпп: НОМЕР_3 , в банку емітовано карту № НОМЕР_4 , на яку 29.09.2023 здійснено переказ коштів на суму 3000 грн 00 коп. (а.с. 117).
Згідно з розрахунком заборгованості за договором № 4019570 від 29 вересня 2023 року про надання коштів на умовах споживчого кредиту, станом на 24 травня 2024 року загальна сума заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ «Лінеура Україна» склала 16780 грн 00 коп., із якої тіло кредиту – 3000 грн, проценти за користування кредитом – 13780 грн 00 коп. Із наданого розрахунку вбачається, що відповідачем 25 квітня 2024 року було здійснено часткову оплату процентів за користування грошовими коштами в сумі 500 грн 00 коп. (а.с. 93-97).
Таким чином, ТОВ «Лінеура Україна» виконало свої зобов`язання за кредитним договором у повному обсязі, а саме: надало відповідачу ОСОБА_1 кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором.
Судом встановлено, що 24 травня 2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» укладено договір факторингу № 24/05/2024, відповідно до якого ТОВ «Лінеура Україна» відступило ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб – боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом, (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту (а.с. 67-71).
24 травня 2024 року клієнтом та фактором підписаний акт прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу № 24/05/2024 від 24 травня 2024 року (а.с. 72) та акт прийому-передачі інформації згідно реєстру боржників в електронному виді за договором факторингу № 24/05/2024 від 24 травня 2024 року (а.с. 72-зі звороту).
Відповідно до Реєстру боржників, що є додатком № 1 до договору факторингу № 24/05/2024 від 24 травня 2024 року ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 4019570, у загальному розмірі 16780 грн 00 коп., із яких 3000 грн 00 коп. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 13780 грн 00 коп. – сума заборгованості за відсотками (а.с. 101-102).
Згідно з платіжними інструкціями № 412 від 30 травня 2024 року (а.с. 26), № 417 від 31 травня 2024 року (а.с. 26-зі звороту), № 418 від 31 травня 2024 року (а.с. 27), № 419 від 31 травня 2024 року (а.с. 27-зі звороту), № 410 від 30 травня 2024 року (а.с. 28), № 411 від 30 травня 2024 року (а.с. 28-зі звороту) ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» здійснило оплату ТОВ «Лінеура Україна» за відступлення прав вимоги.
Відповідно до рішення № 251124/1 від 25.11.2024 єдиного учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» змінено найменування з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» на нове найменування Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» (а.с. 54).
Згідно з розрахунком заборгованості ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» за договором № 4019570 про надання споживчого кредиту від 29 вересня 2023 року, за 112 календарних днів (25.05.2024-13.09.2024) нараховано проценти за користування грошовими коштами в сумі 6720 грн 00 коп. в межах строку кредитування за процентною ставкою – 2%(а.с. 98-99).
Отже, звертаючись до суду з позовом, позивач, як на підставу для його задоволення, посилався на те, що в порушення умов договору № 4019570 про надання споживчого кредиту від 29 вересня 2023 року, за відповідачем рахується заборгованість за договором у загальному розмірі: 23500 грн 00 коп., із яких: 3000 грн 00 коп. – сума заборгованості за основним боргом (сумою кредиту), 13780 грн 00 коп. – сума заборгованості за процентами, нарахованими первісним кредитором, 6720 грн 00 коп. – сума заборгованості за процентами, нарахованими ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» за 112 календарних днів за період із 25.05.2024-13.09.2024 у межах строку договору.
З огляду на викладене, позивач просив стягнути із відповідача заборгованість за договором № 4019570 про надання споживчого кредиту від 29 вересня 2023 року у загальному розмірі 23500 грн 00 коп.
Надаючи оцінку позовним вимогам, суд виходить з наступного.

Норми права, які підлягають застосуванню
Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У статті 3 Закону № 675-VIII «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до частини 3 статті 11 Закону № 675-VIII, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону № 675-VIII).
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. (частина 6 статті 11 Закону№ 675-VIII).
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі частина 12статті 11 Закону № 675-VIII.
Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів
Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно з частиною 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Відповідно до статті 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Згідно з частиною 2 статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Відповідно до статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно з частиною 1 статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.
Відповідно до статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
Згідно з статтею 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до частини 1 статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з частиною 1 статті 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Висновки щодо правозастосування
Судом встановлено, що 29 вересня 2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 був укладений договір № 4019570 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до якого відповідач отримав кредит в сумі 3000 грн 00 коп. строком на 350 днів, із 29 вересня 2023 року по 13 вересня 2024 року.
Як вбачається зі змісту кредитного договору шляхом накладення електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором відповідач прийняв пропозицію укласти договір.
Також, електронним підписом - одноразовим ідентифікатором відповідач підписав таблицю обчислення загальної вартості кредиту для клієнта (споживача) та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит визначену в додатку № 1 до договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4019570 від 29 вересня 2023 року (а.с. 74) та паспорт споживчого кредиту (а.с. 89-90).
Відповідно до листа ТОВ «Універсальні платіжні рішення» про перерахування суми кредиту, грошові кошти за договором перераховані на картковий рахунок відповідача (а.с. 73).
Відомості про отримання відповідачем кредитних коштів також підтверджуються інформацією, наданою АТ КБ «Приватбанк» у відповідь на ухвалу суду про витребування доказів від 06 квітня 2025 року (а.с. 117).
Доказів на спростування факту укладення вказаного договору та отримання кредитних коштів відповідачем не надано.
З матеріалів справи вбачається, що відповідач не виконував належним чином умови кредитного договору перед первісним кредитором, зокрема: ОСОБА_1 порушив вимоги договору щодо вчасної сплати основної суми боргу, з огляду на що за ним рахується заборгованість за основним боргом (сумою кредиту) в розмірі 3000 грн 00 коп., яка підлягає стягненню з відповідача.
Поряд із цим, відповідач, який має статус військовослужбовця, посилаючись на положення пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», зазначав, що у нього був відсутній обов`язок щодо сплати процентів за користування кредитом.
Надаючи оцінку таким аргументам, суд виходить з такого.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», дія цього Закону поширюється, зокрема, на: військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, державних органів спеціального призначення з правоохоронними функціями, Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, розвідувального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України (далі - військових формувань, правоохоронних та розвідувальних органів), які проходять військову службу на території України, і військовослужбовців зазначених вище військових формувань, правоохоронних та розвідувальних органів - громадян України, які виконують військовий обов`язок за межами України, у тому числі на території держави-агресора, під час їх безпосередньої участі у здійсненні та/або забезпеченні здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією проти України, а також на членів їх сімей.
Згідно з пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави.
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, сил оборони і сил безпеки, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і час демобілізації після закінчення воєнних дій.
В Україні особливий період розпочався з моменту оголошення Указу Президента України "Про часткову мобілізацію" № 303/2014 від 17 березня 2014 року та триває по теперішній час.
Вирішуючи питання щодо меж дії особливого періоду в розумінні Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26 серпня 2020 року у справі № 813/402/17 (провадження № 11-609апп19) дійшла висновку про те, що за змістом наведених вище визначень, навіть за невведення у країні воєнного стану, особливий період, початок якого пов`язаний з моментом оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової чи прихованої), хоч і охоплює час мобілізації, однак не може вважатися закінченим лише зі спливом строку, протягом якого підлягали виконанню визначені у відповідному рішенні про мобілізацію заходи.
Крім цього, на території України Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан о 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року, який продовжує діяти. 
Отже, станом на дату отримання ОСОБА_1 кредиту та станом на дату розгляду справи діяв і, відповідно, діє особливий період.
Частиною 9 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» військовослужбовці - особи, які проходять військову службу.
Отже, дія пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» поширюється на всіх військовослужбовців без виключення.
Такий висновок, зокрема, міститься в постанові Верховного Суду від 18 січня 2023 року у справі № 642/548/21. 
Судом установлено, що із копії військового квитка серії НОМЕР_5 вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був зарахований до військової частини НОМЕР_6 та проходив військову службу, зокрема: з 04 жовтня 2018 року водієм-електриком ремонтної майстерні взводу забезпечення, з 28 лютого 2022 року – водієм, з 28 квітня 2022 року – командиром відділення спецтехніки взводу матеріально-технічного забезпечення. В подальшому, 28 листопада 2023 року він зарахований до військової частини НОМЕР_7 начальником обслуги, де продовжив військову службу (а.с. 142).
Також, відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_7 (по стройовій частині) від 16 квітня 2024 року № 109, сержант ОСОБА_1 , є таким, що з «16» квітня 2024 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою (а.с. 144).
Із довідок, наданих військовою частиною НОМЕР_7 від 30 серпня 2024 року № 879 (а.с. 145), від 10 липня 2024 року № 703 (а.с. 146), від 03 березня 2026 року № 148 (а.с. 147) вбачається, що сержант ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у військовій частини НОМЕР_7 із 28 листопада 2023 року по теперішній час.
Також, із витягу із послужного списку про проходження військової служби військової частини НОМЕР_7 від 12 липня 2024 року № 1798/102/11/1474/ПС встановлено, що сержант ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зокрема, із 04.10.2018 по 17.11.2023 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_6 та із 17.11.2023 по теперішній час – у військовій частині НОМЕР_7 (а.с. 152).
Враховуючи встановлені обставини, суд дійшов висновку, що відповідач ОСОБА_1 як військовослужбовець під час особливого періоду має пільги, передбачені в тому числі й пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Отже, заборгованість за процентами за користування кредитом відповідно до договору № 4019570 про надання споживчого кредиту, який наданий відповідачу 29 вересня 2023 року, не може бути стягнута позивачем.
Таким чином, суд зазначає, що заявлена позивачем до стягнення сума процентів за користування кредитом в розмірі 13780 грн 00 коп. та процентів за 112 календарних дні в розмірі 6720 грн 00 коп. –– з відповідача стягнута не може бути відповідно до приписів пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». У задоволенні зазначених позовних вимог необхідно відмовити.
Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з частиною 1 статті 76, частиною 1 статті 77 та статті 80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
З огляду на викладене, враховуючи наявність у ОСОБА_1 непогашеної заборгованості за кредитним договором, суд вважає за необхідне частково задовольнити вимоги позивача, шляхом стягнення заборгованості за договором № 4019570 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, що складається із суми заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 3000 грн 00 коп. 
Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню.

Розподіл судових витрат
Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у сумі 2662 грн 40 коп.
З відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Позовні вимоги задоволені на 12,77% з розрахунку: 3000 грн 00 коп. (сума задоволених позовних вимог) х 100% : 23500 грн 00 коп. (сума заявлених позовних вимог) = 12,77% (відсоток задоволених позовних вимог).
Отже, сума судового збору, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 339 грн 99 коп. із розрахунку: 2662 грн 40 коп. (сума сплаченого судового збору) х 12,77% (відсоток задоволених позовних вимог).
Позивачем заявлені вимоги щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу у розмірі 10000 грн 00 коп.
Частиною 1 статті 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідно до частини 2 статті 137 ЦПК України, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Згідно з частиною 3 статті 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Частина 4 статті 137 ЦПК України передбачає, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно з частиною 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання правових послуг та інші), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки).
Позивачем здійснено витрати на правову допомогу у сумі 10000 грн 00 коп., що підтверджується договором про надання правової допомоги № 10/12-2024 від 10 грудня 2024 року (а.с. 23-24),свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС № 9422/10 від 18 вересня 2020 року адвоката Столітнього Михайла Миколайовича (а.с. 30), заявкою № 15761 на виконання доручення до договору № 10/12-2024 від 10 грудня 2024 року (а.с. 75-76), копією ордеру на надання правової допомоги адвокатом Столітнім Михайлом Миколайовичем серії АІ № 2131819 (а.с. 88), рахунком на оплату № 15761-23/02-2026 від 23 лютого 2026 з детальним описом робіт, виконаних адвокатом Столітнім Михайлом Миколайовичем, необхідних для надання правничої допомоги за позовом ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» щодо стягнення кредитної заборгованості за договором № 10/12-2024 від 10 грудня 2024 року (а.с 92), актом № 15761 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг), згідно договору № 10/12-2024 від 10 грудня 2024 року (а.с. 100).
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 01 серпня 2019 року в справі № 915/237/18, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Ті ж самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції.
Так, у рішеннях ЄСПЛ від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інші проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ «Лавентс проти Латвії» (пункт 154) від 28 листопада 2002 року вказано, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір і супроводжуються необхідними документами на їх підтвердження.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
З урахуванням вищенаведеного, виходячи з вимог розумності та справедливості, суд дійшов висновку про те, що обсяг наданої позивачу правничої допомоги, є неспівмірним з вартістю послуг, оплачених позивачем. 
Надана представником позивача правнича допомога оцінена на 10000 грн, що не відповідає рівню складності даної справи та критерію розумності.
Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне зменшити розмір правової допомоги до 2000 грн.
Враховуючи, що суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал», з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правову допомогу в розмірі 255 грн 40 коп., із розрахунку: 2000 грн 00 коп. (сума зменшеної правової допомоги) х 12,77% (відсоток задоволений позовних вимог).
На підставі викладеного, керуючись статтями 259, 263-265, 268 ЦПК України,
В И Р І Ш И В :
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ,  АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» (ЄДРПОУ 44559822, вул. Набережно-Корчуватська, буд. 27, приміщення 2, м. Київ, 03045) заборгованість за договором № 4019570 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 29 вересня 2023 року у розмірі 3000 грн 00 коп. (три тисячі гривень), що складається із суми заборгованості за основною сумою боргу.
Стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» (ЄДРПОУ 44559822, вул. Набережно - Корчуватська, буд. 27, приміщення 2, м. Київ, 03045) понесені витрати зі сплати судового збору в сумі 339 грн 99 коп.(триста тридцять дев`ять гривень дев`яносто дев`ять копійок) та понесені витрати на правову допомогу в розмірі 255 грн 40 коп.(двісті п`ятдесят п`ять гривень сорок копійок).
У задоволенні іншої частини позовних вимог – відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі проголошення скороченого (вступної та резолютивної частин) судового рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи до Полтавського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:
позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал», ЄДРПОУ 44559822, вул. Набережно-Корчуватська, буд. 27, приміщення 2, м. Київ, 03045;
відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 .

Суддя О.О. Шарова-Айдаєва