Справа № 277/176/26
Номер рядка звіту 67 

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
іменем України

"09" липня 2026 р.       селище Ємільчине

Ємільчинський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді    Заполовського В.В.
за участю секретаря с/з   Лук`янчук Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Ємільчине цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування Ємільчинської селищної ради Звягельського району Житомирської області про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі у вихованні та спілкуванні з дитиною

ВСАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив усунути перешкоди у його спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_3 , визначити порядок його участі у вихованні та спілкуванні з дитиною шляхом встановлення обов`язкового дистанційного спілкування, а саме: телефонні дзвінки не рідше 2 разів на тиждень у погоджений час; відеоспілкування (через Viber / WhatsApp / Telegram або інші засоби зв`язку) не рідше 2 разів на тиждень, а також визначити, що у разі повернення відповідача з дитиною на територію України встановити порядок його участі у вихованні та спілкування з малолітнім сином Захаром визначивши час: перша та третя субота місяця з 08:00 год. до 20:00 год. неділі та з урахуванням обставин, які можуть виникнути.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 21.12.2019 року укладено шлюб між ним і відповідачем та ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син – ОСОБА_3 .
З 2021 року їх шлюбні відносини фактично припинились і дружина разом з сином проживали у її батьків в АДРЕСА_1 .
Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 09.08.2021 року шлюб укладений між ним та відповідачем було розірвано, а згідно рішення Коростенського міськрайонного суду від 22.06.2021 року з нього стягуються аліменти на утримання дитини в розмірі частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26.05.2021 року і до досягнення дитиною повноліття.
Після розірвання шлюбу відповідач безпідставно чинить перешкоди його спілкуванню з дитиною, не надає можливості бачитися з дитиною, брати участь у її вихованні, попри його неодноразові усні звернення з проханням узгодити порядок побачень.
Він належним чином виконує свої обов`язки щодо утримання дитини, аліменти сплачує регулярно та у повному обсязі, заборгованість зі сплати аліментів відсутня.
На звернення в службу у справах дітей Ємільчинської селищної ради Житомирської області щодо визначення порядку спілкування з дитиною та встановлення конкретних днів і годин побачень позивач отримав лист, згідно якого його колишня дружина та дитина в АДРЕСА_1 не проживає та наразі перебуває за кордоном.
Таким чином, на теперішній час відповідач разом із дитиною фактично проживає за межами України, без узгодження з ним місця перебування дитини, у зв`язку з чим він змушений звернутися до суду.
В судове засідання позивач не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, а також вказав, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення. 
Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила.
Представник органу опіки та піклування Ємільчинської селищної ради Звягельського району Житомирської області в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про проведення розгляду справи без її участі, щодо вирішення спору покладється на розсуд суду.
Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі сторін, суд у відповідності до вимог ст.ст.280-282 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів та ухвалити заочне рішення.
Згідно ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Матеріалами справи встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 09.08.2021 року. Від вказаного шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно до листа служби у справах дітей Ємільчинської селищної ради Житомирської області №1109 від 16.10.2025 року, служба у справах дітей повідомляє ОСОБА_1 про неможливість визначення порядку його спілкування з дитиною ОСОБА_3 у звязку з відсутністю на території України ОСОБА_2 та малолітньої дитини ОСОБА_3 .
Із повідомлення головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 07.11.2025 року ОСОБА_4 11.09.2025 року виїхав за межі України.
Згідно довідки Миколаївського старостинського округу Ємільчинської селищної ради Звягельського району Житомирської області №401 від 14.05.2026 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , але з вересня 2025 року на території старостинського округу не проживають та перебувають за кордоном. 
Статтями 15, 16 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).
Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду.
Як зазначив Верховний суд у постанові від 12.01.2023 року у справі №607/1377/22 (провадження №61-11704св22) позов про усунення перешкоду у вихованні та спілкуванні дитини з одним з батьків за своєю суттю є позовом про заборону поведінки особи, яка чинить перешкоди іншій особі у здійсненні нею свого права, тому задоволення позову в частині даної вимоги можливе лише за наявності таких перешкод.
Також Верховний суд в постанові від 08.11.2023 року у справі №761/42030/21 (провадження №61-12101св23) та в постанові від 11.12.2023 року у справі №607/20787/19 (провадження №61-11625сво22) зазначав, що приватно-правовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності.
Звертаючись до суду з позовом, позивач, як на підставу порушених прав посилається, зокрема на те, що відповідач перешкоджає йому спілкуватися з дитиною, виїхала з дитиною за кордон без узгодження з ним місця перебування дитини та створює такі обставини, через які він не може нормально спілкуватися з сином.
Предметом спору у справі, що розглядається, з урахуванням меж та підстав позовних вимог, є усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення для батька можливості спілкування з дитиною.
Статтею 18 Конвенції ООН про права дитини визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини (пункти 1 і 3 статті 9 Конвенції ООН про права дитини).
Відповідно до ст.1 Закону України «Про охорону дитинства» контакт з дитиною є реалізацією матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини.
Статтею 15 Закону України «Про охорону дитинства», передбачено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини.
Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до ст.153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.
Згідно ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.
Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.
Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дітей беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дітей до кожного з них, вік дітей, стан їх здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі, стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.
Отже, системний аналіз наведених міжнародних правових норм та норм внутрішнього законодавства України вказує на те, що питання виховання дітей вирішуються батьками спільно.
Батько, який проживає окремо від дітей, зобов`язаний брати участь у їх вихованні і має беззаперечне право на особисте спілкування з дітьми, враховуючи його ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків, прихильність дітей до батька, вік дітей, стан їх здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.
Мати, яка проживає разом з дитиною, не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дітьми та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини.
Відповідно до ч.2 ст.155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
На переконання суду право батька ОСОБА_1 на спілкування з дитиною є його незаперечним правом. Жодних обставин, які б унеможливлювали право позивача на спілкування із неповнолітнім сином, чи обставин, які б свідчили про таке спілкування з дитиною, яке б перешкоджало нормальному розвитку дитини, суд не встановив.
З`ясувавши повно та всебічно обставини справи, оцінюючи докази в сукупності та в цілому, врахувавши інтереси дитини, які мають пріоритет над інтересами батьків, поведінку батька щодо бажання брати участь у вихованні та спілкуванні зі своїм сином, відсутності жодних перешкод чи заперечень щодо виховання та спілкування з дитиною його матері, а також закріплений у положеннях міжнародних норм та норм законодавства України принцип рівності батьків у реалізації права на вільне спілкування з дитиною та участь у її вихованні, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги позивача та визначити ОСОБА_1 спосіб участі у вихованні та спілкуванні з неповнолітнім сином ОСОБА_3 , а саме спілкування засобами телефонного та відеозвзку не рідше двох разів на тиждень, враховуючи бажання дитини.
Керуючись ст.ст.141, 142, 258, 259, 265, 268, 354 ЦПК України

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування Ємільчинської селищної ради Звягельського району Житомирської області про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі у вихованні та спілкуванні з дитиною – задовольнити.
Визначити ОСОБА_1 спосіб участі у вихованні та спілкуванні з неповнолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме спілкування засобами телефонного зв`язку та відео спілкування через Viber / WhatsApp / Telegram або інші засов зв`язку, враховуючи бажання дитини.
У разі повернення відповідачки з дитиною на територію України встановити порядок участі ОСОБА_1 у вихованні та спілкування з малолітнім сином Захаром визначивши час: першу та третю суботу місяця з 08:00 год. до 20:00 год. неділі, враховуючи бажання дитини.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте Ємільчинським районним судом Житомирської області за заявою відповідача протягом 30-ти днів з дня його проголошення.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя:	  	В.  В.  Заполовський