печерський районний суд міста києва
Справа № 757/30348/26-п 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2026 року          м. Київ 
Суддя Печерського районного суду міста Києва Соловйов Олег Леонідович, розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції у м. Києві про притягнення до адміністративної відповідальності 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , 
за ст. 124 КУпАП,
ВСТАНОВИВ:
27.05.2026 о 08:45 год. у м. Києві по вул. Князів Острозьких, 8 водій ОСОБА_1 , використовуючи транспортний засіб «Toyota» модель «Camry» д.н.з. НОМЕР_2 , в порушення п.15.13 ПДР України, не забезпечила безпеку під час висадки пасажира - малолітньої доньки 2017 року народження, яка відчиняючи задні праві дверцята автомобіля, створила перешкоду для руху ТЗ Harley Davidson днз НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 , який наближуючись позаду припустився зіткнення. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, з матеріальними збитками, дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ст. 124 КУпАП.
В судове засідання ОСОБА_1 надала письмові заперечення за змістом яких провину у вчиненому ДТП не визнала, оскільки дії водія мотоцикла, не відповідали вимогам п.12.3 ПДР України, який був зобов`язаний зупинитись або безпечно об`їхати перешкоду. Всупереч наведеному, водій мотоцикла здійснив об`їзд автомобіля з правого боку, використовуючи полосу для руху велосипедів, рух якою механічних ТЗ заборонено.
З`ясувавши правову позицію особи, що притягається до відповідальності, розглянувши протокол про адміністративне правопорушення, дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що ОСОБА_1 своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.
У відповідності до вимог ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративне правопорушення (проступок) - це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Стаття 11 КУпАП унормовує, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачати.
Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року за №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247 та 280 КУпАП,
Статтею 124 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, які має знати кожний водій, що керує транспортним засобом.
Умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП є порушення учасниками дорожнього руху Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Отже, диспозиція статті 124 КУпАП не встановлює певних правил поведінки, а посилається на інші норми законодавчих актів, у даному конкретному випадку на п. 15.13 ПДР, як зазначено в протоколі. Тому розглядаючи дану справу, суд вирішує питання щодо винуватості ОСОБА_1 у межах порушення зазначених вимог Правил дорожнього руху. Разом з тим, Правила дорожнього руху України закріплюють, що усі учасники дорожнього руху повинні бути особливо обережними до дітей.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «Toyota» модель «Camry» д.н.з. НОМЕР_2 , не виконала вимогу п. 15.13 ПДР, відповідно до яких забороняється відчиняти двері транспортного засобу, залишати їх відчиненими і виходити з транспортного засобу, якщо це загрожує безпеці і створює перешкоди іншим учасникам дорожнього руху, що призвело до зіткнення з Harley Davidson днз НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 .. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушила п. 15.13 ПДР.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Дослідженні судом докази, зокрема відомості, що наведені в протоколі серії ЕПР1 №676678 від 27.05.2026 року про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП відносно ОСОБА_1 , схемі місця ДТП, якою зафіксовано розташування транспортних засобів, місце зіткнення, пошкодження транспортних засобів; пояснення ОСОБА_1 та водія мотоцикла ОСОБА_2 , свідчать про те, що в розумінні ст. 251 КУпАП, вони є належними, допустимими та в своїй сукупності та взаємозв`язку достатніми, що дають можливість суду прийняти рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.
З досліджених доказів вбачається, що ОСОБА_1 , порушила вимоги п. 15.13 Правил дорожнього руху України відповідно до яких, забороняється відчиняти двері транспортного засобу, залишати їх відчиненими і виходити з транспортного засобу, якщо це загрожує безпеці і створює перешкоди іншим учасникам дорожнього руху.
Для забезпечення безпеки водія, пасажирів та інших учасників дорожнього руху в ПДР зазначена вимога, зобов`язує учасників дорожнього руху переконатися в тому, що виходячи з транспортного засобу, вони не створять перешкоди в русі іншим учасникам дорожнього руху і не завдадуть їм шкоди або збитку. Тільки переконавшись у безпечності виконуваної дії, дозволяється відчиняти двері транспортного засобу як під час посадки, так і під час висадки.
Суд критично оцінює доводи ОСОБА_1 , оскільки доказів, які б спростовували фактичні дані, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення та додатках до нього суду не надано.
Твердження останньої про недотримання вимог об`їзду перешкоди шляхом виїзду водія ОСОБА_2 на полосу для руху велосипедів, заслуговують на увагу, однак не є вирішальним при встановленні причинно наслідкового зв`язку із настанням ДТП. Так, аналізуючи схему ДТП слід зазначити, що зупинкою автомобіля в межах смуги для руху, водій ОСОБА_1 створила умови за яких інші учасники дорожнього руху, які перебували позаду повинні були зупинитись. Однак, використання ОСОБА_1 аварійної сигналізації вказувало про технічні перешкоди у здійсненні нею руху, що обумовлювало необхідність об`їзду перешкоди. Геометричні виміри проїжджої частини на місці ДТП, вказують, що для безпечного об`їзду з правого боку до суцільної лінії, що розділяє транспортні потоки із зустрічною полосою для руху громадського транспорту, відстань дорівнює 0,5м, а з лівого боку 1,5м для руху велосипедів. 
Так, пунктом 2.3 «д» Правил дорожнього руху передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.
За правилами пунктів 15.1.,15.2 Правил дорожнього руху зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватися у спеціально відведених місцях чи на узбіччі; за відсутності спеціально відведених місць чи узбіччя або коли зупинка чи стоянка там неможливі, вони дозволяються біля правого краю проїзної частини (якомога правіше, щоб не перешкоджати іншим учасникам дорожнього руху).
Із переглянутих в судовому засіданні фотоматеріалів та схеми ДТП долученої до матеріалів справи управлінням патрульної поліції, вбачається, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 зупинилась з порушенням п.п. 15.1, 5.4 ПДР, згідно з яким посадку (висадку) дозволяється здійснювати пасажирам після зупинки транспортного засобу лише з посадкового майданчика, а в разі відсутності такого майданчика з тротуару чи узбіччя, а якщо це неможливо, то з крайньої смуги проїзної частини (але не з боку суміжної смуги для руху), за умови, що це буде безпечно та не створить перешкод іншим учасникам руху, оскільки висадка пасажира фактично відбулась на смугу руху.
Вирішуючи питання про наявність причинно-наслідкового зв`язку між діями ОСОБА_1 та пошкодженням мотоцикла під керуванням водія ОСОБА_2 , суд виходить з того, що, якби водій автомобіля дотрималась ПДР та вжила належних заходів щодо безпечного зупинення транспортного засобу, забезпечивши безпечну висадку пасажира, то остання, виходячи із транспортного засобу, могла уникнути зіткнення транспортних засобів, а тому суд приходить до висновків про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Суд вважає, що саме внаслідок невиконання водієм ОСОБА_1 вимог ПДР щодо зупинки транспортного засобу для висадки пасажира, настали наслідки у виді пошкодження транспортних засобів.
Дійсно, пасажир також є учасником дорожнього руху, проте, на думку суду, водій, який пройшов навчання керування транспортним засобом, отримав відповідне водійське посвідчення, під час керування автомобілем, який є джерелом підвищеної небезпеки, повинен неухильно дотримуватися правил дорожнього руху, зважаючи, що під час здійснення перевезення пасажира, він додатково несе відповідальність і за безпеку такого пасажира.
Крім того, суд враховує наступне. У відповідності до п. 15.13 Правил дорожнього руху України, забороняється відчиняти двері транспортного засобу, залишати їх відчиненими і виходити з транспортного засобу, якщо це загрожує безпеці і створює перешкоди іншим учасникам дорожнього руху.
Як вбачається з Правил дорожнього руху України, п.15.13 відноситься до розділу 15 «Зупинка і стоянка», в свою чергу вищевказаний розділ регулює права та обов`язки саме водіїв, та саме водії є суб`єктами відповідальності за порушення вказаного розділу Правил дорожнього руху України, а не пасажири, в зв`язку з тим, що пасажир не може здійснити зупинку чи стоянку транспортного засобу тому, що він не здійснює керування транспортним засобом.
Дії водія мотоцикла ОСОБА_2 , який здійснював об`їзд перешкоди у вигляді аварійної зупинки автомобіля перед пішохідним переходом, не відповідали вимогам п. 18.4 ПДР України які регламентують, що у випадку якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися і можуть продовжити (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.
Разом з тим, наведена невідповідність дій водія мотоцикла ОСОБА_2 , не виключає відповідальності водія автомобіля ОСОБА_1 , яка своїми умисними діями створила умови для вчинення ДТП, оскільки в порушення п.15.9 «г» ПДР України здійснила зупинку перед пішохідним переходом. Відповідно до власноручних письмових пояснень водія ОСОБА_1 , зупинка автомобіля перед пішохідним переходом із використанням аварійної сигналізації продиктовано необхідністю забезпечення безпеки в перетині проїжджої частини, а здійснення висадки дитини на проїзджу частину - неможливістю перетину полоси для руху велосипедів. 
Наведені твердження водія вказують на відсутність базових знань ПДР України, що є передумовою грубого порушення безпеки дорожнього руху. З урахуванням обставин даної справи, згідно з вимогами ст. 33 КУпАП, враховуючи тяжкість і характер вчиненого правопорушення, суд вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_1 стягнення у виді позбавлення прав керування ТЗ.
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, у зв`язку з винесення постанови про накладання адміністративного стягнення, на порушника покладається обов`язок сплати судового збору, згідно з п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» - 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 665 гривень 60 копійок на користь держави.
Керуючись ст.ст. 9, 24, 33, 40-1, 124, 221, 251, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд 
ПОСТАНОВИВ
ОСОБА_1 визнати винною у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення і застосувати до неї адміністративне стягнення у вигляді позбавлення прав керування строком на 6 місяців.
Стягнути з ОСОБА_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн. 60 копійок.
Постанова може бути оскаржена Київського апеляційного суду протягом десяти днів із дня її винесення.
Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців із дня її винесення. При оскарженні постанови про накладення адміністративного стягнення постанова підлягає виконанню після залишення скарги без задоволення.

Суддя            О.Л. Соловйов