Справа № 177/146/26
Провадження № 2/177/510/26 
Р І Ш Е Н Н Я 
Іменем України
20 липня 2026 року  Криворізький районний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді Лященко В.В.
за участю секретаря судового засідання Дятел К.Ю.
представника позивача ОСОБА_1 ,
представника відповідача ОСОБА_2 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Кривому Розі цивільну справу за позовом  ОСОБА_3 , в інтересах якого діє ОСОБА_1 , до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про захист прав споживачів, 
встановив:
У січні 2026 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що
він, як фізична особа - споживач уклав з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 , який здійснює діяльність під торговельною назвою спортивного залу «Alligator», договір про надання послуг шляхом придбання абонемента. Протягом дії договору відповідач порушив вимоги щодо якості та безпечності надання послуг, умови договору та законодавчі права позивача як споживача. Зокрема встановлено такі обставини: відсутність у години піку гарячої води у душових кабінах, відмова у продажі питної води, яка наявна у продажу у барі, несправність частини тренажерного обладнання, наявність грибка/плісняви у роздягальнях, відсутність належних засобів гігієни, антисанітарія у барі під час приготування коктейлів, а саме відсутність рукавичок та головного убору, невлаштоване чи непривітне надання інформації щодо безпеки (пожежної, технічної) та документації для споживачів. Ці недоліки свідчать про неналежне надання послуги, що прямо порушує принципи і норми Закону про захист прав споживачів - зокрема, вимогу надання послуг належної якості та безпечності. Також відповідач не забезпечив споживачу можливість доступу до інформації: у приміщенні не був влаштований «Куточок споживача», працівники відмовляли у ознайомленні з обов`язковою документацією, як-от журнал звернень та пропозицій, що є порушенням права на інформацію споживача. Крім того, дії персоналу спортивного залу — грубе, неетичне поводження, відмова в обслуговуванні, погрози - містять елементи посягання на честь та гідність позивача, охоронювані статтею 297 ЦК України. 
У зв`язку з чим, позивач просив суд: 1) розірвати договір про надання послуг між ОСОБА_3 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 ; 2) стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на користь позивача грошові кошти, сплачені за неналежно надані послуги за договором, у розмірі 1350 грн.; 3) обов`язати фізичну особу-підприємця ОСОБА_4 усунути виявлені порушення вимог законодавства у сфері надання послуг фізичної культури та спорту, забезпечити дотримання санітарно-гігієнічних, технічних та інформаційних стандартів, передбачених чинним законодавством; 4) зобов`язати фізичну особу-підприємця ОСОБА_4 принести вибачення на офіційній сторінці в застосунку «Instagram» спортзалу «Alligator». 
Ухвалою суду від 19.01.2026  позовну заяву залишено без руху, оскільки вона не відповідала вимогам ст. 175, 177 ЦПК України.
22.01.2026 виправлено недоліки зазначені в ухвалі суду від 19.01.2026.
Ухвалою суду від 27.01.2026 було відкрито провадження, призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 
Ухвалою суду від 07.05.2026 за клопотанням позивача та його представника залучено в якості співвідповідача ОСОБА_5 . 
24.02.2026 від представника відповідача ОСОБА_4 адвоката Ямкового В.І. надійшов відзив, у якому представник відповідача не погоджуючись з позовними вимогами та не визнаючи їх в повному обсязі з підстав недоведеності та пред`явлення позову до неналежного відповідача, вважав, що у позові слід відмовити. Вказував, що позивач посилається в позові на те, що він як фізична особа - споживач у розумінні статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів», уклав з відповідачем - фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 , який здійснює діяльність під торговельною назвою спортивного залу «Alligator», договір про надання послуг шляхом придбання абонемента шляхом акцепту публічної оферти щодо надання послуг з фізичної культури та спорту (спортзал «Alligator»). Проте, жодних доказів укладення вказаного договору саме з відповідачем позивачем не надано, навпаки з долучених до позовної заяви письмових доказів вбачається, що фактично позивач вступив у договірні відносини з іншим суб`єктом підприємницької діяльності на об`єкті, де здійснює господарську діяльність інший оператор ринку послуг. Крім того, ОСОБА_6 як фізична особа-підприємець здійснює надання послуг з фізичної культури та спорту в іншому спортзалі, який також має назву « ІНФОРМАЦІЯ_1 », проте розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та не має відношення до спортивного залу «Alligator», розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де здійсненням господарської діяльності займається інший ФОП - ОСОБА_5 . Даний факт підтверджується чеком (Х-звітом терміналу), що використовується в торговельній діяльності оператора ринку, де зазначено дані ФОП ОСОБА_4 , назву спортивного клубу «Alligator», адресу: АДРЕСА_1 . Таким чином ОСОБА_4 є неналежним відповідачем у справі. А тому, пред`явлення позову до ОСОБА_4 як неналежного відповідача та наявність іншого ФОП як належного відповідача є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову. Також зазначав, що відповідачем будуть понесені витрати з оплати професійної правничої допомоги попередній розмір яких становить 10 000,00 грн. 
03.03.2026 надійшла відповідь на відзив у якій позивач вказує, що підставою позову є укладення між позивачем та відповідачем договору про надання послуг у формі публічної оферти, розміщеної за посиланням https://qrb.be/26Zo. Текст зазначеного договору публічної оферти від 28.02.2024 року однозначно ідентифікує особу продавця (виконавця) саме як ФОП ОСОБА_4 . Доказом укладення зазначеного договору шляхом акцепту є здійснені позивачем оплати у розмірі 450,00 грн. (05.08.2025) та 900,00 грн. (03.09.2025), підтверджені відповідниу банківськими чеками ПриватБанку, де вказано найменування: «АЛЛІГАТОР», за адресою: АДРЕСА_2 . Саме ФОП ОСОБА_4 є стороною цього договору, текст якого розміщено у мобільному додатку, на який посилається публічна оферта. Відповідач у своєму відзиві не спростовує факту розміщення публічної оферти від його імені та не заперечує свого статусу як сторони договору публічної оферти. Оплативши послуги через термінал, що відповідно до чеків належить до мережі спортзалів «Alligator», позивач вчинив конклюдентні дії, що підтверджують акцепт умов публічної оферти ФОП ОСОБА_4 .
Щодо твердження відповідача про те, що господарську діяльність у спортзалі « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою АДРЕСА_2 , фактично здійснює ФОП ОСОБА_5 на підставі договору оренди, позивач вказує, що жодної публічно доступної інформації про зміну надавача послуг, інформації про власника або орендаря конкретного залу споживачам надано не було. Позивач, як добросовісний споживач, позбавлений можливості самостійно встановити, хто є фактичним надавачем послуг, з огляду на відсутність офіційного вебсайту мережі «Alligator» та відсутність будь-якої ідентифікуючої інформації на офіційній сторінці в Instagram. На вказаній сторінці Instagram всі три зали мережі «Alligator», у тому числі зал на АДРЕСА_3 , де займався позивач, представлені як єдина мережа під спільним брендом без жодного розмежування за власниками або надавачами послуг та без будь-якої вказівки на відмінність правового статусу кожного із закладів. Заперечував щодо стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грнвраховуючи, що вони є завищеними, непропорційними ціні позову та складності справи, та через відсутність акту виконаних робіт із детальним описом виконаних послуг. 
12.03.2026 від представника відповідача ОСОБА_4 адвоката Ямкового В.І. надійшли заперечення на відповідь на відзив у яких останній зазначає, що мобільний додаток, доступний за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2 який використовується для інформування клієнтів про асортимент послуг (абонементів), які доступні для продажу у спортивних залах, що працюють під вивіскою «Alligator», та створено для автоматизації процесу їх придбання, використовується трьома різними фізичними особами-підприємцями. В розділі «Інформація» вищевказаного додатку розміщено договір публічної оферти від 28.02.2024 (далі – Договір), зі змісту якого вбачається, що однією його стороною є Продавець в особі ФОП ОСОБА_4 – за адресою АДРЕСА_1 ; ФОП ОСОБА_5 – за адресою АДРЕСА_4 , та ФОП ОСОБА_7 – за адресою АДРЕСА_5 , іншою стороною є будь-яка особа, яка прийняла умови даного Договору публічної оферти – Покупець. Отже, мобільний додаток, за допомогою якого здійснюється доступ клієнтів до послуг трьох спортивних залів, що працюють під вивіскою «Alligator», мітить проєкт договору публічної оферти, в якому в якості продавця як сторони договору визначено альтернативно трьох суб`єктів господарювання в організаційно-правовій формі – фізичних осібпідприємців, які здійснюють свою діяльність за різними адресами розташування спортивних залів, як самосійні та незалежні один від одного суб`єкти підприємницької діяльності. 
На підтвердження укладення договору публічної оферти нібито з ФОП ОСОБА_4 позивачем долучено копії квитанцій про оплату наданих послуг від 05.08.2025 на загальну суму 450,0 грн та від 03.09.2025 на суму 900.0 грн. Зі змісту вказаних квитанцій вбачається, що платіж здійснено за послуг в спортзалі «АЛЛІГАТОР» за адресою: АДРЕСА_2 . Однак, ФОП ОСОБА_4 здійснює надання послуг з фізичної культури та спорту в іншому спортзалі, який також має назву « ІНФОРМАЦІЯ_1 », проте розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується змістом вищевказаного договору публічної оферти. Факт провадження ФОП ОСОБА_4 господарської діяльності за іншою адресою, а саме: АДРЕСА_1 підтверджується і договором оренди приміщення від 30 грудня 2023, укладеним між орендодавцем в особі ФОП ОСОБА_8 та орендарем в особі ФОП ОСОБА_4 , та підтверджується долученим до відзиву чеком (Х-звітом терміналу), що використовується в торговельній діяльності оператора ринку, де зазначено дані ФОП ОСОБА_4 , назву спортивного клубу «Alligator», адресу: АДРЕСА_1 . Крім того, відповідно до листа ФОП – ОСОБА_5 від 12.03.2026, наданого адвокату Ямковому В.І. у відповідь адвокатський запит вих. № 06/03-26 від 06.03.2026 р. вбачається, що фізична особа - підприємець ОСОБА_5 , що діє на підставі Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осібпідприємців № запису 20022700000083572, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , на підставі Договору оренди № АІ-001 від «01» лютого 2025 р. строком дії до «31» серпня 2027 р. користується нежитловим приміщенням, загальною площею: 400,00 кв.м, розташованим за адресою: АДРЕСА_2 , під цільове призначення: здійснення господарської діяльності Орендаря, а саме розташування спортивного залу «АЛЛІГАТОР». Отже, відповідач не має відношення до спортивного залу «Alligator», розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де здійсненням господарської діяльності займається інша ФОП - ОСОБА_5 . Окрім того, позивачу на момент подачі позову було достеменно відомо про те, що ФОП ОСОБА_4 не здійснює підприємницьку діяльність за адресою, зазначеною у квитанції про оплату послуг, а саме АДРЕСА_2 , що підтверджується копією відповіді Держпродспоживслужби у Дніпропетровській області від 07.10.2025, зі змісту якої вбачається що спеціалістами Криворізького міського управління Головного управління при спробі здійснення позапланового заходу державного контролю (інспектування) з метою з`ясування обставин, викладених у Вашому зверненні у спортивному залі «Alligator» за адресою: АДРЕСА_6 , встановлено, що господарську діяльність здійснює інший оператор ринку, в наявності договір оренди No1-001 від 01.02.2025 між ТОВ «АНТОНІЛОНА» та ФОП ОСОБА_5 . Також, фіскальний чек, який позивач долучає на підтвердження укладення договору з ФОП ОСОБА_4 за результатами здійснення розрахункової операції з оплати наданих послуг за договором публічної оферти містить адресу господарської одиниці, а саме спортивного залу «Alligator», розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , яким на підставі договору оренди No1-001 від 01.02.2025 користується ФОП ОСОБА_5 . Також, одним із обов`язкових реквізитів електронних розрахункових документів за результатом розрахункових операцій є ідентифікатор еквайра, тобто індивідуальний номер мерчант рахунка, який призначається в момент його створення. Згідно з п. 2 Розділу ІІ Положення №13 Фіскальний чек має містити такі обов`язкові реквізити, зокрема ідентифікатор еквайра та торгівця або інші реквізити, що дають змогу їх ідентифікувати (рядок 12). Так, зі змісту вказаних вище копій квитанцій про оплату наданих послуг від 05.08.2025 на загальну суму 450,0 грн та від 03.09.2025 на суму 900,0 грн розрахункові операції здійснювався на мерчант рахунок оператора надання послуг з ідентифікатором еквайра: S1KR0SHJ. Однак як вбачається зі змісту Х-звіту терміналу, який встановлений місцем здійснення господарської діяльності ФОП ОСОБА_4 копія якого надавалася відповідачем з відзивом на позов, за адресою АДРЕСА_1 встановлено POS-термінал з мерчант рахунком: НОМЕР_2 . Отже, як вбачається із вищевказаних фактичних обставин справи квитанції про оплату наданих послуг містять інший ідентифікатор еквайра у вигляді номера мерчант рахунку, аніж той, що має ФОП ОСОБА_4 . 
Вказує, що договір публічної оферти, розміщений в мобільному додатку «Alligator» за посиланням https://qrb.be/26Zo, ніколи не підписувався ані ФОП ОСОБА_4 , ані позивачем як сторонами договору ані кваліфікованим електронним підписом (КЕП), ані електронним підписом одноразовим ідентифікатором (SMS-код, код підтвердження); ані іншим аналогом власноручного підпису, а тому не є укладеним. 
23.05.2026 від представника відповідача ОСОБА_5 адвоката Ямкового В.І. надійшов відзив на позов, яким просив відмовити у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_5 . Зазначає, що звертаючись до суду з клопотанням про залучення співвідповідача у даній справі, яке суд задовільнив, позивачем не було уточнено вимог позовної заяви, в якій мали бути сформульовані вимоги до кожного із відповідачів. Вважає, що позивачем не доведені істотні порушення законодавства про захист прав споживачів та умов якості та безпечності надання послуг; повідомив про те, що відповідачем були понесені витрати з оплати професійної правничої допомоги, попредній розмір яких становить 10 000,00 грн.
Представник позивача Глазуненко З.Ю. в судовому засіданні на позовних вимогах наполягала з підстав, зазначених у позові. 
Представник відповідачів адвокат Ямковий В.І. в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову. Щодо відповідача ОСОБА_4 зазначав, що останній не є налжним відповідачем, так як останній здійснює підприємницьку діяльність за адресою АДРЕСА_1 , а не за адресою АДРЕСА_2 . Щодо відповідача ОСОБА_5 вказував, що позовних вимог до неї не заявалено, наголошував на відсутності істотних порушень законодавства про захист прав споживачів. 
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі факти та відповідні ним правовідносини.
Відповідно до ст. 42 Конституції України, держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів.
Преамбулою Закону України «Про захист прав споживачів» установлено, що цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.
Відповідно до ст. 4 ч. 1 цього Закону України, споживачі під час придбання задоволення своїх особистих потреб мають право на належну якість продукції та обслуговування, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України.
Згідно з положенням, передбаченим ст. 81 ЦПК, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
При вирішенні спорів про захист прав споживачів слід враховувати, що тягар доказування обставин, які звільняють від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання зобов`язання, в тому числі й за спричинену шкоду, лежить на продавцеві (виробникові).
До фактів, які підлягають доказуванню у справах про захист прав споживачів, насамперед, слід віднести: чи мало місце придбання продукції (замовлення послуги); чи надавалась інформація про товар (послугу) і яка саме; відомості про властивості товару та відповідність їх потребам споживача та вимогам встановлених нормативів; чи мало місце використання товару; чи мало місце заподіяння шкоди, що завдана життю, здоров`ю або майну споживача.
Статтею 175 ЦПК України встановлено, що викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 07.10.2020 у справі № 705/3876/18, відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного право уповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.
Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами.
Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача.
Таким чином, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.
У п. 40 постанови від 17.04.2018 у справі № 523/9076/16 Велика Палата Верховного Суду прийшла до правового висновку, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.
Звертаючись з позовом позивач ОСОБА_3 посилається на те, що він як фізична особа - споживач у розумінні статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів»», уклав з відповідачем - фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 , який здійснює діяльність під торговельною назвою спортивного залу «Alligator», договір про надання послуг шляхом придбання абонемента шляхом акцепту публічної оферти щодо надання послуг з фізичної культури та спорту (спортзал «Alligator»).
Стверджує, що саме ФОП ОСОБА_4 є стороною договору публічної оферти, розміщеного у мобільному додатку за посиланням https://qrb.be/26Zo. Вказує, що доказом укладення зазначеного договору шляхом акцепту є здійснені позивачем оплати у розмірі 450,00 грн. (05.08.2025) та 900,00 грн. (03.09.2025), підтверджені відповідними банківськими чеками ПриватБанку, де вказано найменування: «АЛЛІГАТОР», за адресою: АДРЕСА_2 , а тому оплативши послуги через термінал, що відповідно до чеків належить до мережі спортзалів «Alligator», позивач вчинив конклюдентні дії, що підтверджують акцепт умов публічної оферти ФОП ОСОБА_4 . 
Судом досліджено мобільний додаток, доступний за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2 в розділі «Інформація» якого розміщено договір публічної оферти від 28.02.2024, зі змісту якого вбачається, що однією його стороною є Продавець в особі ФОП ОСОБА_4 – за адресою АДРЕСА_1 ; ФОП ОСОБА_5 – за адресою АДРЕСА_4 , та ФОП ОСОБА_7 – за адресою АДРЕСА_5 , іншою стороною є будьяка особа, яка прийняла умови даного Договору публічної оферти – Покупець.Відповідно до п. 3.1. Договору Продавець зобов`язується на умовах та в порядку, визначеним цим Договором, продати Товар на основі Замовлення, оформленого Покупцем, а Покупець зобов`язується на умовах та в порядку, визначеним цим Договором, придбати товар і сплатити за нього кошти. Відповідно до п. 6.1. Договору ціна товару вказується в гривнях. Оплата товару здійснюється безготівковим розрахунком, шляхом внесення оплати за допомогою банківських карток у мобільному застосунку, або онлайн за допомогою електронного платежу. Отже, мобільний додаток, за допомогою якого здійснюється доступ клієнтів до послуг трьох спортивних залів, що працюють під вивіскою «Alligator», мітить проєкт договору публічної оферти, в якому в якості продавця як сторони договору визначено альтернативно трьох суб`єктів господарювання в організаційно-правовій формі – фізичних осібпідприємців, які здійснюють свою діяльність за різними адресами розташування спортивних залів, як самосійні та незалежні один від одного суб`єкти підприємницької діяльності. 
На підтвердження укладення договору публічної оферти з ФОП ОСОБА_4 позивачем долучено копії квитанцій про оплату наданих послуг від 05.08.2025 на загальну суму 450,0 0грн та від 03.09.2025 на суму 900,00 грн. Зі змісту вказаних квитанцій вбачається, що платіж здійснено за послуг в спортзалі «АЛЛІГАТОР» за адресою: АДРЕСА_2 . 
Однак, як слідує з договору публічної офрти ФОП ОСОБА_4 здійснює надання послуг з фізичної культури та спорту в спортзалі, який також має назву «Alligator», проте розташований за адресою: АДРЕСА_1 . 
З листа листа ФОП – ОСОБА_5 від 12.03.2026 вбачається, що фізична особа - підприємець ОСОБА_5 , що діє на підставі Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осібпідприємців № запису 20022700000083572, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , на підставі Договору оренди № АІ-001 від «01» лютого 2025 р. строком дії до «31» серпня 2027 р. користується нежитловим приміщенням, загальною площею: 400,00 кв.м, розташованим за адресою: АДРЕСА_2 , під цільове призначення: здійснення господарської діяльності Орендаря, а саме розташування спортивного залу «АЛЛІГАТОР(а.с.80).
З копії відповіді Держпродспоживслужби у Дніпропетровській області від 07.10.2025 щодо розгляду звернення ОСОБА_9 вбачається, що спеціалістами Криворізького міського управління Головного управління при спробі здійснення позапланового заходу державного контролю (інспектування) з метою з`ясування обставин, викладених у зверненні у спортивному залі «Alligator» за адресою: АДРЕСА_6 , встановлено, що господарську діяльність здійснює інший оператор ринку, в наявності договір оренди No1-001 від 01.02.2025 між ТОВ «АНТОНІЛОНА» та ФОП ОСОБА_5 (а.с. 20-23).
З відповіді відділу захисту прав споживачів Виконкому Криворізької міської ради від 06.10.2025 на звернення No-2181-Е від 25.09.2025 вбчається, що ОСОБА_9 повідомлено про те, що на теперішній час господарську діяльність в спортивному клубі « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою АДРЕСА_2 здійснює ФОП ОСОБА_5 , підприємниця декларує діяльність за КВЕД: 93.12 Діяльність спортивних клубів (а.с.19) .
Згідно з частинами першою, другою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. 
Відповідно до ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій, зокрема електронній, формі. Сторони мають право самостійно обирати форму правочину, якщо інше не передбачено законом. Аналогічно, ст. 639 ЦК України визначає, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо законом не встановлено спеціальних вимог щодо форми договору. 
Закон України «Про електронну комерцію» в п. 5 ч. 1. ст. 3 визначає електронний договір як домовленість двох або більше сторін, спрямовану на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлену в електронній формі. Також цей Закон визначає електронну форму представлення інформації як спосіб документування інформації, що означає створення, запис, передачу або збереження інформації у цифровій чи іншій нематеріальній формі за допомогою електронних, магнітних, електромагнітних, оптичних або інших засобів, здатних до відтворення, передачі чи зберігання інформації. Електронною формою представлення інформації вважається документування інформації, що дає змогу її відтворювати у візуальній формі, придатній для сприйняття людиною. 
Отже, як Цивільний кодекс України, так і Закон України «Про електронну комерцію» під електронною формою договору (або електронною формою подання інформації) розуміють насамперед носій даних, тобто спосіб фіксації інформації про умови договору. Саме це мається на увазі під поняттям «спосіб документування», зазначений у Законі України «Про електронну комерцію». Даний підхід підтверджується аналізом статті 205 ЦК України, де електронна форма договору згадується в дужках поряд із письмовою, що свідчить про розгляд електронної форми як різновиду письмової. Етапи укладення електронного договору включать в себе наступні: 1) оферта (пропозиція укласти договір); 2) акцепт (прийняття пропозиції), тобто згода другої сторони укласти договір; 3) підписання електронного договору, який може бути підписаний: кваліфікованим електронним підписом (КЕП), електронним підписом одноразовим ідентифікатором (SMS-код, код підтвердження); іншим аналогом власноручного підпису, якщо сторони погодилися його використовувати. 
Дане положення регулюється також Законом України «Про електронні довірчі послуги». Електронний договір вважається укладеним у момент отримання особою, яка зробила оферту, відповіді про її прийняття (акцепт), при цьому кожна сторона повинна мати можливість зберегти або відтворити його текст. 
Верховний Суд у справі № 758/14925/23, яка хоча і була пов`язана зі стягненням заборгованості за кредитним договором, але укладеним в електронній формі, в Постанові від 04.02.2026 навів правовий висновок, який стосується питання достовірності, цілісності і незмінюваності змісту електронного договору, що є ключовим у справі, оскільки від нього залежить те, чи може цей договір уважатися укладеним у письмовій формі або щонайменше чи можуть окремі його положення вважатися такими, що оформлені саме письмово. На думку Верховного Суду, хоча фактично законодавство не вимагає, щоб електронні договори підписувалися тими видами підпису, які забезпечують незмінюваність їхнього змісту, відсутність матеріально-правових вимог до фіксації змісту електронного договору не означає, що це питання може ігноруватися в ході судового розгляду, оскільки від його вирішення залежить висновок суду про те, чи дотримано письмову форму при вчиненні договору, і чи можна вважати зміст цих договорів зафіксованим в контексті вимог ч. 1 ст. 207 ЦК України, додержання письмової форми та нікчемності договору. Тобто все одно постає питання доказування цілісності і незмінюваності електронного документа, в якому міститься відповідний електронний договір, яке переходить у площину процесуального права. 
Договір публічної оферти, розміщений в мобільному додатку «Alligator» за посиланням https://qrb.be/26Zo, ніколи не підписувався ані ФОП ОСОБА_4 , ані позивачем як сторонами договору ані кваліфікованим електронним підписом (КЕП), ані електронним підписом одноразовим ідентифікатором (SMS-код, код підтвердження); ані іншим аналогом власноручного підпису, а тому не є укладеним. 
Відповідно до Постанови КЦС ВС від 29.11.2018 року у справі №333/6447/13-ц зазначено, що до фактів, які підлягають доказуванню у справах про захист прав споживачів, насамперед, необхідно віднести: чи мало місце придбання продукції (замовлення послуги) у відповідача; чи надавалась інформація про товар (послугу) і яка саме; відомості про властивості товару та відповідність їх потребам споживача та вимогам встановлених нормативів; чи мало місце використання товару; чи мало місце заподіяння шкоди, що завдана життю, здоров?ю або майну споживача. Відносини щодо захисту прав позивача передбачають необхідність підтвердження самих правовідносин споживачем, що може бути здійснено у більш простій формі – не потрібні навіть первинні документи – достатньо фіскального чеку, квитанцій тощо (Постанова ВП ВС від 15.05.2019 року по справі №331/5054/15- ц). 
Про факт придбання, замовлення товарів (послуг) у звичайний спосіб засобом доказування є розрахунковий документ – квитанція, товарний чи касовий чек, квиток, талон та ін. (п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів»); письмовий правочин; стосовно товару, на який встановлено гарантійний строк – технічний паспорт чи інший документ, що його замінює, з позначкою про дату продажу (п. 11 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів»). 
У п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1996 року № 5 «Про практику розгляду судами цивільних справ за поновами про захист прав споживачів» роз`яснено, що вимоги можуть заявляти споживачі, які мають на товари квитанцію, товарний чи касовий чек або інший письмовий документ. Втрата зазначених документів, неодержання їх при придбанні товару чи неможливість їх відновлення не позбавляє споживача права доводити факт купівліпродажу з допомогою свідків. 
Отже, наразі, за відсутності підписаного сторонами письмового (елкктронного) договору єдиним доказом укладення договору позивачем з підприємцем про надання послуг спортвного залу є саме розрахунковий документ, який виданий ФОП ОСОБА_5 , а не публічна оферта, розміщена в мобільному застосунку «Alligator». 
Таким чином, суд приходить до висновку, що ФОП ОСОБА_4 не є стороною та надавачем послуг за договором з позивачем, яким є інша особа, а саме ФОП ОСОБА_5 .
Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог до ОСОБА_4 . 
Верховний Суд у постанові від 22 січня 2025 року (справа № 760/18179/23) зазначив, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України). Суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку (стаття 51 ЦПК України). Пред`явлення позову до неналежного відповідача (неналежного складу відповідачів) є самостійною підставою для відмови в позові (див., зокрема, постанови Верховного Суду від 18 жовтня 2023 року, справа № 300/808/19, від 07 грудня 2023 року, справа № 363/2300/20, від 13 грудня 2023 року, справа № 753/8710/21). 
Статтею 2 ЦПК України визначені завдання та основні засади цивільного судочинства, зокрема, змагальність та диспозитивність.
Частина п`ята статті 12 ЦПК України передбачає, що суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.
Відповідно до положень частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Верховний Суд, з огляду на зміст статті 13 ЦПК України зауважував, що диспозитивність цивільного судочинства виявляється в тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (постанова від 11 серпня 2022 року, справа № 362/2905/20).
Відповідно до частини другої статті 264 ЦПК України при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.
ЦПК України не надає суду такого права, як вихід за межі позовних вимог з власної ініціативи, оскільки норми матеріального права не повинні суперечити нормам процесуального права, якими суд керується при вирішенні спору (див. постанову Верховного Суду від 16 лютого 2022 року, справа № 308/8430/19).
Ухвалою суду від 07.05.2026 за клопотанням позивача та його представника залучено в якості співвідповідача ОСОБА_5 . Проте, заявляючи таке клопотання, позивачем не були заявлені позовні вимоги саме до ФОП ОСОБА_5 . 
Ураховуючи наведене суд позбавлений процесуальної можливості вирішувати питання щодо прав та обов`язків відповідача ОСОБА_5 . 
Взявши до уваги фактичні обставини справи, надавши належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам та доводам сторін, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Відповідно до ч. 7 ст. 141 ЦПК України, якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.12, 13, 81, 89, 263-265 ЦПК України, суд
ухвалив:
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 , в інтересах якого діє ОСОБА_1 , до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про захист прав споживачів, – відмовити. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
На рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення, може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду.

Повний текст рішення виготовлено 24 липня 2026 року. 

Суддя В.В. Лященко