УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №294/1917/24 Головуючий у 1-й інст. БІЛЕРА І. В. 
Категорія 39 Доповідач Галацевич О. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2026 року Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючого Галацевич О.М.,
суддів: Григорусь Н.Й., Панкеєвої В.А.,
за участю секретаря судового засідання Кучер А.Ю., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі цивільну справу №294/1917/24 за заявою ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , 
на ухвалу Чуднівського районного суду Житомирської області, постановлену 27 квітня 2026 року суддею Білерою І.В. у м.Чуднові, 
встановив:
У жовтні 2024 року Акціонерне товариство «Ідея Банк» (далі - АТ «Ідея Банк», Товариство, Банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Заочним рішенням Чуднівського районного суду Житомирської області від 27 травня 2025 року позов задоволено. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь АТ «Ідея Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 107 630 грн 19 коп. та 3 028 грн 40 коп. судового збору.
У листопаді 2025 року ОСОБА_1 безпосередньо оскаржив заочне рішення в апеляційному порядку.
Постановою Житомирського апеляційного суду від 15 грудня 2025 року апеляційну скаргу повернуто особі, яка її подала, з огляду на недотримання встановленого законом порядку оскарження заочного рішення.
14 березня 2026 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подав до суду першої інстанції заяву про перегляд заочного рішення Чуднівського районного суду Житомирської області від 27 травня 2025 року та клопотання про поновлення пропущеного строку на її подання. Зазначена заява надійшла до суду 25 березня 2026 року.
Ухвалою Чуднівського районного суду Житомирської області від 27 квітня 2026 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд заочного рішення відмовлено, а заяву про перегляд заочного рішення залишено без розгляду.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та поновити йому строк на подання заяви про перегляд заочного рішення.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції не врахував обставин, які об`єктивно перешкоджали йому своєчасно звернутися до суду. Посилається на те, що 11 червня 2024 року був мобілізований до Збройних Сил України, 07 вересня 2024 року під час проходження військової служби отримав тяжке поранення, у зв`язку з чим тривалий час перебував на лікуванні та проходив реабілітацію. 31 травня 2025 року його звільнено з військової служби за станом здоров`я. Зазначає, що наслідки отриманого поранення істотно обмежували його можливість пересуватися, належним чином реалізовувати свої права та приймати відповідні рішення. Після покращення стану здоров`я він 27 листопада 2025 року звернувся з апеляційною скаргою на заочне рішення, яка була повернута ухвалою апеляційного суду від 15 грудня 2025 року у зв`язку з недотриманням порядку оскарження заочного рішення. Вважає наведені обставини поважними причинами пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення.
У відзиві на апеляційну скаргу АТ «Ідея Банк» просить залишити апеляційну скаргу без задоволення.
Зокрема Товариство зазначає, що згідно з наданими ОСОБА_1 документами 18 січня 2025 року його було виписано з лікувального закладу, а з 20 березня 2025 року він був звільнений від виконання службових обов`язків за станом здоров`я. Вважає, що на час відкриття провадження у справі відповідач мав можливість брати участь у її розгляді, однак у підготовче засідання 01 травня 2025 року, будучи належним чином повідомленим, не з`явився. Також зазначає, що ОСОБА_1 не заперечує факту укладення кредитного договору та часткового виконання кредитних зобов`язань. На думку Товариства, зазначені відповідачем доводи не відповідають фактичним обставинам справи та спрямовані на уникнення виконання договірних зобов`язань перед Банком. Крім того, у відзиві АТ «Ідея Банк» надає пояснення щодо різних сум заборгованості, зазначених у матеріалах справи.
Належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи учасники справи, що підтверджується довідками про доставку електронних документів, у судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили.
Відповідно до частини другої статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
За таких обставин колегія суддів розглядає справу за відсутності її учасників.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Відповідно до статті 120 ЦПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.
За змістом частини першої статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.
Частиною другою цієї статті передбачено, що документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Згідно з частиною першою статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
За змістом статті 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин.

Отже, після спливу встановленого законом строку особа, яка просить його поновити, повинна навести обставини, які об`єктивно перешкоджали своєчасному вчиненню відповідної процесуальної дії, та підтвердити їх належними доказами.
Поважними можуть бути визнані причини, які не залежали від волі особи, мали об`єктивний характер, виникли протягом пропущеного строку та фактично унеможливлювали або істотно перешкоджали своєчасному зверненню до суду. Вирішення питання про поважність причин пропуску процесуального строку здійснюється з урахуванням конкретних обставин справи, тривалості пропуску та поведінки учасника справи протягом відповідного періоду.
Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив із того, що долучені ОСОБА_1 документи підтверджують отримання ним поранення, проходження лікування та звільнення з військової служби за станом здоров`я, однак не містять відомостей про наявність обставин, які протягом усього пропущеного строку об`єктивно унеможливлювали своєчасне звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення. У зв`язку з цим місцевий суд дійшов висновку про відсутність поважних причин для поновлення процесуального строку.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.
З матеріалів справи вбачається, що заочне рішення у справі ухвалено 27 травня 2025 року. Копію заочного рішення судом першої інстанції направлено ОСОБА_1 29 травня 2025 року. Рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення містить підпис про його одержання та відбиток календарного штемпеля від 31 травня 2025 року (а.с.66). У заяві про перегляд заочного рішення ОСОБА_1 зазначив, що повний текст заочного рішення надійшов на його адресу у червні 2025 року. 
Отже, про зміст заочного рішення ОСОБА_1 був обізнаний не пізніше червня 2025 року, однак із заявою про його перегляд у передбаченому законом порядку звернувся лише 14 березня 2026 року.
На підтвердження поважності причин пропуску строку ОСОБА_1 надав документи, з яких убачається, що 07 вересня 2024 року під час проходження військової служби він отримав тяжке поранення. У період з 07 вересня по 07 жовтня 2024 року перебував на стаціонарному лікуванні у різних медичних закладах, з 07 по 16 жовтня 2024 року проходив реабілітаційне лікування. Із виписки з медичної карти стаціонарного хворого вбачається, що 18 січня 2025 року його виписано з лікувального закладу. У подальшому він проходив військово-лікарські комісії та медичні огляди, а 31 травня 2025 року був звільнений з військової служби за станом здоров`я. Рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи від 23 червня 2025 року ОСОБА_1 встановлено II групу інвалідності та визначено обмеження життєдіяльності, пов`язані з наслідками отриманого поранення. Рекомендації, що є частиною індивідуальної програми реабілітації особи з інвалідністю від 23 червня 2025 року, конкретизують встановлені у ОСОБА_1 обмеження повсякденного функціонування.
Наведені документи підтверджують тяжкість отриманого ОСОБА_1 поранення, проходження ним стаціонарного та реабілітаційного лікування, медичних оглядів, а також наявність стійких наслідків для стану його здоров`я та встановлених обмежень життєдіяльності. Разом з тим вони не свідчать про те, що після отримання копії заочного рішення і до подання заяви 14 березня 2026 року стан здоров`я ОСОБА_1 протягом усього цього періоду об`єктивно унеможливлював або істотно перешкоджав його зверненню до суду із заявою про перегляд заочного рішення.
Сам факт встановлення інвалідності, наявності стійких наслідків поранення та обмежень життєдіяльності, а також проходження реабілітації, за відсутності доказів об`єктивної неможливості своєчасного вчинення відповідної процесуальної дії, не є безумовною підставою для поновлення процесуального строку. 
Крім того, у листопаді 2025 року ОСОБА_1 безпосередньо оскаржив заочне рішення в апеляційному порядку. Постановою Житомирського апеляційного суду від 15 грудня 2025 року апеляційну скаргу повернуто у зв`язку з недотриманням передбаченого законом порядку оскарження заочного рішення.
Однак і після цього із заявою про перегляд заочного рішення ОСОБА_1 звернувся лише 14 березня 2026 року. Доказів існування у період після повернення апеляційної скарги обставин, які об`єктивно перешкоджали такому зверненню, матеріали справи не містять.
Відповідно до частини четвертої статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
У постанові від 12 червня 2024 року у справі № 756/11081/20 (провадження № 14-25цс24) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що оцінка поважності причин пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення належить до компетенції місцевого суду, до якого подана така заява. Наслідком пропуску цього строку за відсутності поважних причин для його поновлення є залишення заяви без розгляду на підставі частини другої статті 126 ЦПК України.
За таких обставин висновок суду першої інстанції про відсутність поважних причин для поновлення ОСОБА_1 строку на подання заяви про перегляд заочного рішення є обґрунтованим та відповідає встановленим у справі обставинам.
Доводи апеляційної скарги щодо неповного з`ясування обставин кредитного спору, правильності визначення розміру заборгованості, оцінки доказів, покладених в основу заочного рішення, а також інших обставин, що стосуються правильності вирішення позову АТ «Ідея Банк» по суті, не впливають на законність оскаржуваної ухвали, оскільки в межах цього апеляційного провадження предметом перевірки є законність і обґрунтованість ухвали від 27 квітня 2026 року щодо вирішення питання про поновлення процесуального строку та наслідків його пропуску.
Підстави для переходу до перевірки доводів заяви про перегляд заочного рішення по суті виникають лише за умови дотримання строку на її подання або його поновлення у встановленому законом порядку.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не свідчать про наявність підстав для скасування оскаржуваної ухвали.
Отже, ухвала Чуднівського районного суду Житомирської області від 27 квітня 2026 року постановлена з додержанням норм процесуального права, а тому підстав для її скасування за доводами апеляційної скарги немає.
Керуючись ст.ст.258, 259, 367, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України суд,
ухвалив:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  залишити без задоволення, а ухвалу Чуднівського районного суду Житомирської області від 27 квітня 2026 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді: