Провадження № 1-кп/643/627/26 
Справа № 643/1244/26

ВИРОК 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.07.2026  м. Харків

Салтівський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого - ОСОБА_1 , 
за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
представника потерпілого, адвоката – ОСОБА_4 ,
захисника, адвоката – ОСОБА_5 ,
обвинуваченої – ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Салтівського районного суду міста Харков в режимі відеоконференції кримінальне провадження № 12024220000001053 від 10.09.2024, яке надійшло від Харківської обласної прокуратури за обвинуваченням 
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Переяслівка, Ніжинського району, Чернігівської області, громадянки України, з базовою середньою освітою, заміжню, особи з інвалідністю 2 групи загального захворіння довічно, підтвердження офіційного працевлаштування відсутні, раніше не судимою, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 , яка фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 332, ч.1 ст.149 КК України,-
В С Т А Н О В И В :
У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, яка розпочалася повномасштабним військовим вторгненням 24.02.2022 близько 05:00 години ранку, відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України №2102-ІХ від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався указами Президента, та діє по теперішній час.
Крім того, Указом Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 в Україні оголошено проведення загальної мобілізації до Збройних Сил України. У зв`язку з цим, на період дії правового режиму воєнного стану чоловікам громадянам України віком від 18 до 60 років, а також жінкам - військовозобов`язаним обмежено виїзд за межі України, крім військовозобов`язаних, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації відповідно до ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Згідно а. 3 п. 2-1 постанови КМУ № 57 від 25.01.1995 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», у разі введення на території України надзвичайного або воєнного стану перетинати державний кордон мають право особи, які мають дружину (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю і супроводжують таких дружину (чоловіка) для виїзду за межі України, за наявності документів (їх нотаріально засвідчених копій), що підтверджують родинні зв`язки, інвалідність.
Відповідно до а. 2 ч. 2 ст. 40 Сімейного кодексу України шлюб є фіктивним, якщо його укладено жінкою та чоловіком або одним із них без наміру створення сім`ї та набуття прав та обов`язків подружжя.
ОСОБА_6 , достовірно знаючи про введення з 24.02.2022 на всій території України воєнного стану та подальшого його продовження Указами Президента України, а також будучи обізнаною про проведення загальної мобілізації на підставі Указу Президента України, а також про наявність діючих обмежень на виїзд за кордон військовозобов`язаних чоловіків віком від 18 до 60 років, знаючи процедуру перетину державного кордону України особами призивного віку в період дії воєнного стану на території України, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер свого діяння, та передбачаючи його суспільно - небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, переслідуючи корисливий мотив, використовуючи уразливий стан ОСОБА_7 , у вигляді скрутного матеріального становища, та яка має інвалідність 2 групи, організувала злочинну схему з незаконного перетину через державний кордон громадянами України призовного віку, які не мають для цього законних підстав, з метою укладання ОСОБА_7 з останніми шлюбу з ознаками фіктивності, тобто без дійсних подальших шлюбних відносин з відповідними правами та обов`язками, які випливають із спільних відносин подружжя, та виключно для надання їм права безперешкодного перетину державного кордону України, разом з такою особою.
Так, ОСОБА_6 , використовуючи соціальні мережі Інтернет, а саме «Facebook» підшукувала в оголошеннях про оформлення фіктивних шлюбів,  чоловіків призовного віку, з метою укладання фіктивного шлюбу, для подальшого звільнення зі служби та/або уникнення мобілізації з можливим виїздом за межі України.
ОСОБА_6 в період часу з серпня 2024 року по жовтень 2024 року у приватному листуванні в месенджері «Те1еgram» повідомила та запевнила раніше незнайомого ОСОБА_8 про те, що має знайому, яка має інвалідність 2 групи та з якою може організувати зустріч у м. Харкові, з метою укладення фіктивного шлюбу, усуненні перешкод для виїзду за кордон шляхом зняття з військового обліку та сприяння у незаконному переправлені його через державний кордон України за грошову винагороду. Також ОСОБА_6 повідомила ОСОБА_8 про необхідність виплатити їй грошову винагороду у розмірі 3000 доларів СІНА після реєстрації з ОСОБА_7 фіктивного шлюбу та 3000 доларів США після перетину державного кордону України.
В подальшому, ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний намір направлений на організацію та сприяння у незаконному перетині державного кордону України, використовуючи уразливий стан ОСОБА_7 , приїхала разом з останньою у м. Харків.
ОСОБА_6 в ході особистої зустрічі з ОСОБА_8 , яка відбулась 27.05.2025 близько о 15:45 годин поблизу будівлі четвертого відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції за адресою: м. Харків, пр-т Тракторобудівників, буд. 144, повідомила останньому про необхідність виплатити їй грошову винагороду у розмірі 3000 доларів США після реєстрації з ОСОБА_7 фіктивного шлюбу та 3000 доларів США після перетину державного кордону України.
Після чого, 27.05.2025 близько о 16:20 год. ОСОБА_7 , виконуючи протиправну вказівку ОСОБА_6 , знаходячись разом з ОСОБА_8 у четвертому відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції за адресою: м. Харків, пр-т Тракторобудівників, буд. 144, уклала з ОСОБА_8 шлюб з ознаками фіктивності, тобто без дійсних подальших шлюбних відносин з відповідними правами та обов`язками, які випливають із спільних відносин подружжя, та виключно для надання їм права безперешкодного перетину державного кордону України.
27.05.2025 близько о 16:32 год. ОСОБА_6 , перебуваючи разом з ОСОБА_8 та ОСОБА_7 у транспортному засобі «Volkswagen jetta» д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Нескорених у м. Харкові, реалізуючи свій злочинний намір, направлений на організацію та сприяння у незаконному перетині державного кордону України, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, діючи умисно, в ході проведення контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту, отримала від ОСОБА_8 грошові кошти у розмірі 3000 доларів США за організацію та сприяння у незаконному перетині державного кордону України шляхом укладення фіктивного шлюбу.
На цьому злочинна діяльність ОСОБА_6 була припинена працівниками поліції.
Крім того, у ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливих мотивів, у період часу з серпня 2024 року по травень 2025 року, достовірно знаючи про вразливий стан ОСОБА_7 , яка проживає у складних соціально-економічних умовах, має інвалідність 2-ї групи, що зумовлює її фізичну та економічну залежність, а також обмеження у реалізації власної волі, з метою власного збагачення, використовуючи довірливість та залежність останньої, вчиняла вербування ОСОБА_7 , з метою подальшої її експлуатації.
У зазначений період часу, ОСОБА_6 систематично схиляла ОСОБА_7 до участі у злочинній діяльності, а саме — до укладення шлюбу з чоловіками призовного віку, які бажали виїхати за межі України, не маючи на це законних підстав, з метою подальшого використання статусу дружини особи з інвалідністю, як підстави для перетину державного кордону такими чоловіками.
Здійснюючи дії з вербування ОСОБА_7 , ОСОБА_6 пообіцяла останній грошову винагороду, забезпечила її переміщення, проживання, контакт з потенційним чоловіком для укладення фіктивного шлюбу, при цьому усвідомлювала, що використовує її вразливий стан з метою реалізації схеми з незаконного переправлення чоловіків через державний кордон України. У такий спосіб ОСОБА_6 поставила ОСОБА_7 у залежне становище та фактично експлуатувала її як «інструмент» для отримання прибутку.
Зокрема, у травні 2025 року, ОСОБА_6 , з метою реалізації злочинного умислу, організувала приїзд ОСОБА_7 до м. Харкова для укладення шлюбу з ОСОБА_8 , за відсутності між ними будь-яких дійсних намірів щодо створення сім`ї, у тому числі без наміру виконання взаємних обов`язків подружжя, передбачених Сімейним кодексом України.
Так, 27 травня 2025 року, ОСОБА_6 організувала зустріч ОСОБА_8 з ОСОБА_7 поблизу Четвертого відділу ДРАЦС у місті Харкові, що розташований за адресою: м. Харків, пр-т Тракторобудівників, 144, де підтвердила домовленість про укладення фіктивного шлюбу.
Надалі, 27.05.2025 о 16:20 год., ОСОБА_7 , діючи під впливом та за вказівкою ОСОБА_6 , зареєструвала фіктивний шлюб з раніше їй невідомим ОСОБА_8 , після чого ОСОБА_6 отримала від останнього грошову винагороду у розмірі 3000 доларів США, що свідчить про експлуатаційний характер використання потерпілої.
Таким чином, дії ОСОБА_6 підлягають кваліфікувати за ч. 3 ст. 332, ч. 1 ст. 149 КК України, а саме: організація та сприяння у незаконному переправленні осіб через державний кордон України шляхом надання порад, вказівок та усуненням перешкод, вчинене з корисливих мотивів передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України та вербування людини, вчинене з метою експлуатації, з використанням примусу потерпілого, його уразливого стану передбаченого ч. 1 ст. 149 КК України.
06.07.2026 відповідно до вимог ст.ст. 468, 469, 472 КПК України, між прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_3 та обвинуваченої ОСОБА_6 , за участю захисника - адвоката ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_7 та її представника – адвоката ОСОБА_4 укладена угода про визнання винуватості.
У суді обвинувачена ОСОБА_6 беззастережно визнала свою винуватість у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 1 ст. 149 КК України.
Обвинувачена у суді розкаялася у скоєному, визнала всі фактичні обставини, які викладені у формулюванні обвинувачення, наполягала на затвердженні укладеної між нею та прокурором, за участю її захисника, потерпілої та її представника угоди про визнання винуватості від 06.07.2026.
Прокурор в судовому засіданні вважав, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просив угоду затвердити і призначити обвинуваченій узгоджене в угоді міри покарання та інші передбачені угодою заходи.
В свою чергу, представник потерпілої ОСОБА_7 – адвокат ОСОБА_4 у суді зазначив, що потерпіла вибачила ОСОБА_6 , з цивільним позовом до обвинуваченої не зверталась, ніякого характеру претензій до останній не має. Угода про визнання винуватості на думку представника потерпілої, відповідає вимогам діючого законодавства України, тому вважає її такою, що підлягає задоволенню.
Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні прохала затвердити угоду про визнання винуватості та призначити узгоджене сторонами угоди покарання. 
За умовами угоди про визнання винуватості сторони, а саме прокурор ОСОБА_3 , обвинувачена ОСОБА_6 за участю її захисника - адвоката ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_7 та її представника – адвоката ОСОБА_4 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченої за ч. 3 ст. 332, ч. 1 ст. 149 КК України та істотних для цього кримінального провадження обставин, ОСОБА_6 беззастережно визнала свою винуватість у інкримінованих їй кримінальних правопорушеннях, надала покази, які сприяли розкриттю інкримінованих їй правопорушень. В свою чергу потерпіла вибачила обвинувачену, матеріальних та моральних претензій до останній не заявляла як в ході досудового розслідування, так і в суді. Сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке має понести ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 332, ч. 1 ст. 149 КК України, саме: за вчинення кримінального правопорушення – злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, у вигляді 5 років позбавлення волі, за вчинення кримінального правопорушення – злочину, передбаченого ч. 1 ст. 149 КК України у вигляді 4 років позбавлення волі.
На підставі ст. 70 КК України призначити ОСОБА_6 покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим та призначити покарання у вигляді 5 років позбавлення волі. 
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк. 
В угоді передбачені наслідки укладання та затвердження угод про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки їх невиконання.
Покарання сторонами угод визначено у відповідності до положень ст. ст. 50, 65-67 КК України, з урахуванням характеру та тяжкості висунутого ОСОБА_6 обвинувачення, даних про особу обвинуваченої.
Судом враховано, що ОСОБА_6 вчинила кримінальні правопорушення внаслідок збігу тяжких особистих і сімейних обставин, вона щиро кається у вчинених кримінальних правопорушеннях та активно сприяла розкриттю злочину, що відповідно до п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 66 КК України є обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченої.
Зазначені обставини пом`якшують покарання ОСОБА_6 та істотно знижують ступень тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, що у свою чергу дозволяє застосувати ст. 69 КК України при призначенні покарання.
Обставин, що обтяжують покарання судом не визнані.
Так, обвинувачена ОСОБА_6 раніше не судима, заміжня, підтвердження офіційного її працевлаштування суду не надано, є особою з інвалідністю другої групи загального захворіння безстроково, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, з 1994 року перебуває на обліку у лікаря психіатра, перебувала на стаціонарному лікуванні з 07.12.1994 по 16.04.2015 у КНП Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня, останній раз з діагнозом «Шизофренія, параноїдна форма, безперервний перебіг», має місце реєстрації та фактичне місце проживання, за яким добре характеризується.
Згідно висновку судово-психіатричного експерта №467 від 17.07.2025, ОСОБА_6 на теперішній час страждає на хронічне психічне захворювання у формі шизофренії параноїдальної в стані ремісії. Відповідно до свого психічного стану може усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період часу, якому відповідають правопорушення, ОСОБА_6 перебувала в стані вищевказаного психічного розладу. Не була здатною повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_6 на теперішній час, відповідно до свого психічного стану, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.
Судом встановлено, фактичні підстави для визнання винуватості наявні, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених діючими нормами КК України, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості і призначення обвинуваченій узгодженого сторонами угоди про визнання винуватості покарання із застосуванням ст.75 КК України.
Вирішуючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд зважає на таке.
Відповідно до ч. 3 ст. 474 КПК України якщо угоди досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди.
Згідно зі ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких та тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається.
Судом встановлено, що ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 1 ст. 149 КК України, згідно ст. 12 КК України, відноситься до тяжких злочинів. Матеріальна шкода злочином не заподіяна. Укладання угоди про визнання винуватості обґрунтоване наявністю суспільного інтересу в забезпеченні швидшого судового провадження.
За таких обставин є всі передбачені законом підстави для укладення угоди про визнання винуватості.
При цьому, суд з`ясував, що обвинувачена цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладання та затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом.
Крім цього, суд переконався, що укладання угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Також суд встановив, що умови цієї угоди відповідають вимогам КПК України та КК України.
Враховуючи наведене суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості і призначення обвинуваченій узгодженого сторонами покарання.
Тому, звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням на підставі статей 75, 76 КК України, суд вважає доцільним.
Тривалість іспитового строку слід визначити у середньому розмірі, враховуючи тяжкість злочинів і його суспільну небезпечність.
Міра запобіжного заходу стосовно ОСОБА_6 в суді не застосовувалась, клопотань з цього приводу до суду не заявлено.
Цивільний позов у кримінальному провадженні відсутній.
Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
У відповідності до ч. 1 ст. 119 КПК України суд, враховуючи майновий стан особи (обвинуваченого, потерпілого), за власною ініціативою або за її клопотанням має право своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати процесуальних витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату процесуальних витрат на визначений строк.
Обвинувачена у судовому засіданні зазначила, що вона є особою з інвалідністю, працевлаштована, доказів про її офіційне працевлаштування суду не надала.
Водночас будь-яких доказів, які б підтверджували її скрутне матеріальне становище, суду не надано. З огляду на це, суд не вбачає правових підстав для застосування положень ч. 1 ст. 119 КПК України щодо звільнення її від сплати процесуальних витрат на проведення експертизи, а тому відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України такі витрати підлягають стягненню з обвинуваченої.
Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.
Відповідно до положень ч. 4 ст. 174 КПК України, суд вирішує питання про скасування арешту майна.
Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 314, статтями 373, 374, 474, 475, 615 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
Затвердити угоду від 06.07.2026 по кримінальному провадженню № 12024220000001053 від 10.09.2024 про визнання винуватості, укладену між прокурором Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_6 , за участі захисника – адвоката ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_7 , її представника – адвоката ОСОБА_4 .
ОСОБА_6 , визнати винуватою у пред`явленому обвинуваченні, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 332, ч.1 ст.149 КК України, за якими призначити їй узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 06.07.2026 покарання:
- за ч. 3 ст. 332 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі;
- за ч. 1 ст. 149 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 70 КК України призначити ОСОБА_6 остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки.
Згідно п.п. 1,2 ч.1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати, які пов`язані із залученням експертів під час здійснення досудового розслідування суму у розмірі 17828 (сімнадцять тисяч вісімсот двадцять вісім) гривні 00 копійок.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 11.06.2025 по справі № 953/5159/25 (провадження № 1-кс/953/4510/25 ) - скасувати. 
Речові докази по справі: грошові кошти у кількості 30 купюр, номіналом по 100 доларів, загальною сумою 3000 доларів США QB 25246853 A; QB 25246840 A; QB 25246858 A; QB 25246841 A; QB 25246861 A; QB 25246822 A; QB 25246823 A; QB 25246872 A; QB 25246873 A; QB 25246877 A; QB 25246860 A; QB 25246879 A; QB 25246881 A; QB 25246882 A; QB 25246897 A; QB 25246859 A; QB 25246856 A; QB 25246874 A; QB 25246875 A; QB 25246876 A; QB 25246878 A; QB 25246880 A; QB 25246862 A; QB 25246895 A; QB 25246894 A; QB 25246842 A; QB 25246896 A; QB 25246857 A; QB 25246855 A; QB 25246854 A; вилучені в ході проведення обшуку транспортного засобу марки «Volkswagen Jetta», д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Нескорених у м. Харкові, які поміщені до сейф-пакету № PSP2402855 та зберігаються в АТ КБ «ПриватБанк», - після набрання вироком законної сили повернути до фінансової установи УСБУ в Харківській області; мобільний телефон «Xiaomi Redmi 10 C», блакитного кольору, у чохлі чорного кольору imei 1: НОМЕР_2 , imei 2: НОМЕР_3 , з сім картою НОМЕР_4 , які належать ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , який зберігається в камері зберігання речових доказів СУ ГУНП в Харківській області, за адресою: м. Харків, вул. Весніна, 14 - після набрання вироком законної сили повернути ОСОБА_6 ; оригінали свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_5 та НОМЕР_6 , на 2-ох аркушах, які належать ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , які зберігаються в камері зберігання речових доказів СУ ГУНП в Харківській області, за адресою: м. Харків, вул. Весніна, 14 – повернути органу досудового розслідування для подальшого зберігання в матеріалах кримінального провадження; копію виписки з акту-огляду МСЕК до довідки серія ЧНВ-К-83 006272 на ім?я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які долучені до матеріалів кримінального провадження №12024220000001053 від 10.09.2024 – залишити в матеріалах кримінального провадження.
Роз`яснити ОСОБА_6 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення її до відповідальності, встановленої законом та вимоги ч. 3 ст. 376 КПК України.
Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення через Салтівський районний суд міста Харкова з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України.
Обмеження права оскарження даного вироку визначені ст. 473 КПК України.
Копію вироку вручити негайно після його проголошення ОСОБА_6 та прокурору.
Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1