ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2026 року | | Справа № 909/265/26
місто Львів
Західний апеляційний господарський суд у складі
головуючий суддя: | Рим Т. Я.,
судді: | Прядко О. В.,
| Манюк П. Т.,
за участю секретаря судового засідання Кришталь М. Б., розглянув у відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу: | Богородчанської селищної ради,
на рішення: | Господарського суду Івано-Франківської області від 24.06.2026 (повний текст рішення складено 24.06.2026, суддя Кобецька С. М.),
у справі: | № 909/265/26,
за позовом: | Керівника Івано-Франківської окружної прокуратури (надалі – Прокурор) в інтересах держави в особі Івано-Франківської обласної ради (надалі – Івано-Франківська ОР або Позивач),
до відповідача: | Богородчанської селищної ради (надалі – Богородчанська СР або Відповідач),
треті особи: | Комунальне підприємство "Богородчанський спеціалізований агролісгосп Івано-Франківської обласної ради" (надалі – КП "Богородчанський спеціалізований агролісгосп " або Третя особа-1) ,
| Головне управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області (надалі – ГУ Держгеокадастру або Третя особа-2),
про: | витребування з незаконного володіння земельної ділянки.
У судовому засіданні взяли участь представники:
прокурора: | Винницька Л. М.,
позивача: | не з`явився,
відповідача: | Абрам`юк А. І.,
третіх осіб: | не з`явилися.
I. ПРОЦЕДУРИ
Історія розгляду справи
1. Прокурор в інтересах держави в особі Івано-Франківської ОР звернувся до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Богородчанської СР про витребування з незаконного володіння земельної ділянки.
2. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що земельна ділянка площею 5,1512 га, кадастровий номер 2620480900:02:001:0188 (надалі – Земельна ділянка), яку Головне управління Держгеокадастру передало у комунальну власність Богородчанської СР як землю сільськогосподарського призначення, повністю накладається на землі лісогосподарського призначення площею 5,6818 га кварталу 21 Підгірського лісництва, які перебувають у постійному користуванні КП "Богородчанський спеціалізований агролісгосп". При цьому ділянка сформована саме за рахунок цих лісових земель, її цільове призначення у встановленому порядку не змінювалося, погодження постійного користувача та Івано-Франківської ОР не надавалися, а Головне управління Держгеокадастру не мало повноважень розпоряджатися землею лісогосподарського призначення. Тому Прокурор вважає передачу Земельної ділянки у комунальну власність незаконною та просить витребувати її з незаконного володіння Богородчанської СР.
3. Предметом позову є витребування з незаконного володіння земельної ділянки з кадастровим номером 2620480900:02:001:0188 площею 5,1512 га.
4. Підставою позову є незаконна передача Богородчанській СР земельної ділянки лісогосподарського призначення як сільськогосподарської.
5. Рішенням від 24.06.2026 місцевий суд задовольнив позовні вимоги. 
6. Своє рішення мотивував тим, що спірна земельна ділянка площею 5,1512 га належить до земель лісогосподарського призначення, повністю накладається на землі кварталу 21 Підгірського лісництва та перебуває у постійному користуванні Богородчанського спеціалізованого агролісгоспу, що підтверджується рішенням Івано-Франківської обласної ради № 537-22/2001 від 18.10.2001, планово-картографічними матеріалами лісовпорядкування та технічною документацією із землеустрою.
7. Суд установив, що ділянка була сформована під час інвентаризації як сільськогосподарська за рахунок земель лісогосподарського призначення, без погодження з постійним користувачем. Рішення про вилучення цих земель із постійного користування або зміну їх цільового призначення не приймалися, а Головне управління Держгеокадастру не мало повноважень розпоряджатися ними та передавати їх у комунальну власність Богородчанської СР.
8. Місцевий суд зазначив, що окреме визнання незаконним та скасування наказу Головного управління Держгеокадастру № 38-ОТГ від 08.12.2020 не є ефективним способом захисту, оскільки саме по собі не відновлює володіння земельною ділянкою. Належним способом захисту є її витребування з незаконного володіння Богородчанської СР на користь Івано-Франківської ОР.
Рух справи в суді апеляційної інстанції
9. Не погодившись із указаним рішенням, Богородчанська СР подала апеляційну скаргу до Західного апеляційного господарського суду.
10. Ухвалою від 20.07.2026 апеляційний господарський суд залишив без руху апеляційну скаргу та встановив апелянту 10-денний строк для усунення недоліків. Апелянт усунув виявлені недоліки.
11. Ухвалою від 30.07.2026 Західний апеляційний господарський суд відкрив апеляційне провадження у справі та призначив справу до розгляду на 09.09.2026.
12. Учасники справи отримали ухвалу про відкриття апеляційного провадження у справі 30.07.2026, про що свідчать долучені до матеріалів справи довідки про доставку електронних листів (том 2, а. с. 28-33).
13. За наслідками проведення 09.09.2026 судового засідання апеляційний суд ухвалив цю постанову, проголосивши її вступну та резолютивну частини.
II. АРГУМЕНТИ СТОРІН
Позиція Апелянта
14. Оскаржуване рішення є незаконним, необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. 
15. Суд першої інстанції не надав представнику Богородчанської СР доступу до матеріалів справи в підсистемі "Електронний суд", не відклав підготовче засідання, передчасно закрив підготовче провадження та розглянув справу по суті за відсутності Відповідача. Унаслідок цього Відповідач був позбавлений можливості своєчасно ознайомитися з позовом, подати відзив і належно викласти свої заперечення. Подані Відповідачем письмові пояснення суд залишив без оцінки. Це порушило принципи змагальності, рівності сторін та право на справедливий судовий розгляд.
16. Суд першої інстанції не надав оцінки доводам Відповідача про те, що Земельна ділянка була сформована та зареєстрована у Державному земельному кадастрі у 2013 році під час інвентаризації земель сільськогосподарського призначення державної власності на підставі "Технічної документації із землеустрою щодо проведення інвентаризації земель сільськогосподарського призначення державної власності за межами населеного пункту с. Глибівка, Глибівської сільської ради, Богородчанського району Івано-Франківської області", матеріалами якої земельний масив віднесено до земель запасу, а відповідні угіддя визначено як сіножаті та пасовища.
17. Суд не оцінив доводи про те, що після формування земельної ділянки у Державному земельному кадастрі її межі, площа та цільове призначення були офіційно зареєстровані, а у грудні 2020 року на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області № 38-ОТГ від 08.12.2020 та акта приймання-передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення із державної у комунальну власність ця земельна ділянка була передана у комунальну власність Богородчанської СР, при цьому право комунальної власності зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та зазначений наказ залишається чинним.
18. Без оцінки залишено доводи про те, що розпорядженням Богородчанської районної державної адміністрації № 247 від 01.08.2013 було створено робочу групу для координації робіт з інвентаризації земель сільськогосподарського призначення, до складу якої входив директор КП "Богородчанський спеціалізований агролісгосп" Прокопишин Микола Васильович, у зв`язку з чим, за твердженням Відповідача, КП "Богородчанський спеціалізований агролісгосп " був обізнаний про проведення інвентаризації та встановлення меж, однак уточнюючих даних чи заперечень щодо спірної земельної ділянки не подавав.
19. Суд першої інстанції не врахував, що матеріали лісовпорядкування, на які посилається Прокурор на підтвердження належності Земельної ділянки до земель лісогосподарського призначення, складені у 2022 році, тоді як рішення Івано-Франківської обласної ради про надання земель лісового фонду у постійне користування прийняте 18.10.2001. За таких обставин факт розташування Земельної ділянки в межах земель, переданих у постійне користування у 2001 році, мав встановлюватися шляхом проведення земельно-технічної експертизи зі співставленням матеріалів лісовпорядкування, чинних на час прийняття цього рішення.
20. Суд не надав оцінки запереченням Відповідача щодо відсутності у матеріалах справи висновку експерта у галузі землевпорядкування або іншого належного технічного документа, який би за результатами геодезичних вимірювань та співставлення координат беззаперечно підтверджував фактичне віднесення Земельної ділянки до земель лісогосподарського призначення КП "Богородчанський спеціалізований агролісгосп".
Пояснення Позивача
21. Позивач не подав пояснень щодо апеляційної скарги.
Відзив Прокурора
22. Богородчанська СР була належним чином повідомлена про розгляд справи і мала доступ до процесуальних документів через зареєстрований електронний кабінет у ЄСІКС, однак лише 26.05.2026 залучила представника та не подала відзив у встановлений судом строк. Тому відсутність у представника доступу до матеріалів справи в підсистемі "Електронний суд" не свідчить про порушення судом права Відповідача на участь у справі. 
23. Включення директора КП "Богородчанський спеціалізований агролісгосп" до складу робочої групи, створеної розпорядженням Богородчанської районної державної адміністрації від 01.08.2013 № 247 "Про створення робочої групи для координації робіт з інвентаризації земель сільськогосподарського призначення державної власності за межами населених пунктів Богородчанського району", саме по собі не підтверджує погодження підприємством меж спірної земельної ділянки. У технічній документації із землеустрою відсутні підписи представників КП "Богородчанський спеціалізований агролісгосп" або інших представників лісового господарства про погодження таких меж.
24. Безпідставними є твердження Апелянта про те, що належність спірної земельної ділянки до земель лісогосподарського призначення підтверджується лише матеріалами лісовпорядкування 2022 року. На підтвердження позовних вимог були надані також матеріали лісовпорядкування 1997 року, які підтверджують перебування спірної території у складі земель лісогосподарського призначення ще до формування у 2013 році Земельної ділянки як землі сільськогосподарського призначення.
25. У цій категорії спорів не є обов`язковим проведення земельно-технічної експертизи. Факт накладення Земельної ділянки встановлено місцевим судом на підставі сукупності письмових доказів. Крім того, Відповідач під час розгляду справи клопотання про призначення такої експертизи не заявляв.
26. Формування спірної земельної ділянки у 2013 році як землі сільськогосподарського призначення, внесення відповідних відомостей до Державного земельного кадастру та її подальша передача у комунальну власність на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області № 38-ОТГ від 08.12.2020 не припинили раніше набутого права постійного користування землями лісогосподарського призначення та не змінили їх правового режиму.
Пояснення Третьої особи-1
27. Третя особа-1 не подала пояснень щодо апеляційної скарги.
Пояснення Третьої особи-2
28. ГУ Держгеокадастру підтримало доводи апеляційної скарги та додатково на їх підтвердження послалося на Довідку з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями № 310/11 від 24.10.2013, відповідно до якої спірні землі станом на 01.07.2013 обліковувалися як сільськогосподарські угіддя, висновок від 24.10.2013 № 03-22/257, яким погоджено технічну документацію з інвентаризації земель сільськогосподарського призначення державної власності за межами населеного пункту с. Глибівка, Глибівської сільської ради Богородчанського району, а також розпорядження Богородчанської районної державної адміністрації № 331 від 04.11.2013 "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо проведення інвентаризації земель".
III. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
29. Відповідно до приписів статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
30. Рішення від 24.06.2026 Господарського суду Івано-Франківської області у цій справі оскаржується Відповідачем в повному обсязі. При цьому рішення оскаржується Апелянтом з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального права та неправильного застосування норм процесуального права. З огляду на характер наведених в апеляційній скарзі доводів колегія суддів перевірить їх окремо.
Щодо порушення норм процесуального права
31. Стверджуючи про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, Відповідач зазначає про:
31.1. Ненадання його представнику своєчасного доступу до матеріалів справи у підсистемі "Електронний суд".
31.2. Відмову у задоволення клопотання Відповідача про відкладення підготовчого засідання та передчасне закриття підготовчого провадження.
31.3. Ненадання оцінки поданим Відповідачем письмовим поясненням щодо суті спору.
Щодо доступу представника Відповідача до матеріалів справи у підсистемі "Електронний суд"
32. Відповідно до пункту 37 Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої Ради Правосуддя № 1845/0/15-21 від 17 серпня 2021 року, підсистема "Електронний суд" забезпечує можливість автоматичного надсилання матеріалів справ в електронному вигляді до Електронних кабінетів учасників справи та їхніх повірених. 
33. До електронних кабінетів користувачів надсилаються у передбачених законодавством випадках документи у справах, які внесені до автоматизованої системи діловодства судів (далі – АСДС) та до автоматизованих систем діловодства, що функціонують в інших органах та установах у системі правосуддя. Документи у справах надсилаються до Електронних кабінетів користувачів у випадку, коли вони внесені до відповідних автоматизованих систем у вигляді електронного документа, підписаного кваліфікованим підписом підписувача (підписувачів), чи у вигляді електронної копії паперового документа, засвідченої кваліфікованим електронним підписом відповідального працівника суду, іншого органу чи установи правосуддя (далі – автоматизована система діловодства).
34. Документи, які один з учасників справи надіслав до суду, іншого органу чи установи у системі правосуддя з використанням Електронного суду, в передбачених законодавством випадках автоматично надсилаються до Електронних кабінетів інших учасників справи чи їхніх повірених після реєстрації цих документів в АСДС або автоматизованих системах діловодства.
35. До Електронного кабінету користувачів надсилаються відомості, у тому числі про отримання та реєстрацію документів у справі, а також інші відомості, що призвели до зміни стану розгляду справи.
36. Отже, усі належним чином зареєстровані в автоматизованій системі діловодства суду документи та матеріали справи автоматично надсилаються підсистемою "Електронний суд" до електронних кабінетів учасників справи.
37. Богородчанська СР, як учасник цієї справи, має зареєстрований електронний кабінет та отримувала через нього документи у цій справі, що підтверджується квитанцією № 6152747 (том 1, а. с. 16) про доставку 02.03.2026 позовної заяви та квитанцією № 6299873 (том 1, а. с. 180) про доставку пояснень третьої особи.
38. За таких обставин відсутність у представника Відповідача доступу до матеріалів справи у підсистемі "Електронний суд" не свідчить про порушення судом процесуальних прав Богородчанської СР, оскільки остання отримувала відповідні документи через власний електронний кабінет та мала можливість передати їх своєму представнику. Організація представництва та забезпечення представника необхідними для ведення справи матеріалами покладаються на юридичну особу, яка його залучила, а не на суд чи інших учасників справи.
39. Крім того, справа перебувала на розгляді суду з 09.03.2026, упродовж якого Відповідач мав можливість ознайомитися з матеріалами справи безпосередньо у суді, однак таким правом не скористався.
Щодо відмови у відкладенні підготовчого засідання та закриття підготовчого провадження
40. Відповідач стверджує, що суд першої інстанції порушив його право на судовий захист, оскільки не відклав підготовче засідання 27.05.2026 та закрив підготовче провадження, не надавши його представнику можливості ознайомитися з матеріалами справи і подати відзив.
41. Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 09.03.2026 відкрито провадження у цій справі. Відповідач отримав її 10.03.2026, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа (том 1, а. с. 105). Від цього часу Відповідач мав можливість ознайомлюватися з матеріалами справи, готувати заперечення проти позову та вирішувати питання про залучення представника.
42. Водночас лише 22.04.2026, більш як через місяць після отримання ухвали про відкриття провадження, Відповідач повідомив суд про те, що все ще здійснює пошук адвоката, та з цієї підстави просив відкласти підготовче засідання.
43. Суд це клопотання ухвалою від 22.04.2026 задовольнив, продовжив строк підготовчого провадження та відклав засідання до 27.05.2026. Тобто фактично надав Відповідачу ще понад місяць для організації свого представництва та підготовки до розгляду справи.
44. Однак і протягом цього додаткового часу Відповідач не забезпечив завчасного ознайомлення свого представника з матеріалами справи. Заяву про надання доступу до електронної справи представник подав лише 26.05.2026 – напередодні підготовчого засідання. При цьому така заява була зареєстрована судом 27.05.2026.
45. Ухвалою від 27.05.2026 суд відмовив у задоволенні клопотання про відкладення підготовчого засідання, закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті на 24.06.2026.
46. Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції підставно відмовив у повторному відкладенні підготовчого засідання. 
47. Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 183 Господарського процесуального кодексу України суд відкладає підготовче засідання в межах визначеного цим Кодексом строку підготовчого провадження у випадках, визначених частиною другою статті 202 цього Кодексу.
48. Пунктом 2 частини 2 статті 202 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з підстав першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.
49. Отже, процесуальний закон пов`язує обов`язкове відкладення розгляду справи саме з першою неявкою учасника справи за умови визнання судом причин такої неявки поважними. У цій справі питання про відкладення підготовчого засідання вже вирішувалося судом раніше, і відповідне клопотання Відповідача було задоволено. За таких обставин у суду першої інстанції не було безумовного процесуального обов`язку повторно відкладати підготовче засідання лише з огляду на те, що Відповідач не завершив організацію свого представництва у межах уже наданого йому додаткового часу.
50. До того ж згідно з частиною 3 статті 177 Господарського процесуального кодексу України підготовче провадження має бути проведене протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках для належної підготовки справи для розгляду по суті цей строк може бути продовжений не більше ніж на тридцять днів за клопотанням однієї із сторін або з ініціативи суду. Отже, підготовче провадження обмежене встановленими законом строками.
Щодо надання оцінки письмовим поясненням Відповідача 
51. Відповідач посилається на те, що суд першої інстанції не надав оцінки поданим ним письмовим поясненням щодо суті спору. 
52. Проте такі пояснення подано до суду 25.06.2026, тоді як рішення у справі ухвалено 24.06.2026. Суд надає оцінку доказам, доводам та поясненням учасників справи, наявним на момент розгляду справи та ухвалення рішення, а не після. Тому пояснення, подані Відповідачем наступного дня після ухвалення рішення, не могли бути враховані судом першої інстанції під час вирішення спору.
53. Крім того, попри твердження про відсутність доступу до матеріалів справи, Відповідач подав письмові пояснення, у яких навів свої заперечення по суті позовних вимог. Це свідчить про те, що Відповідач був обізнаний зі змістом позову та мав можливість сформувати і викласти свою позицію щодо заявлених вимог.
54. Отже, наведені Відповідачем доводи про порушення судом першої інстанції норм процесуального права не знайшли свого підтвердження.
Щодо неправильного застосування норм матеріального права
55. Щодо неправильного застосування норм матеріального права Апелянт вважає, що суд першої інстанції неправильно застосував положення статей 125, 152, 155 Земельного кодексу України, унаслідок чого дійшов помилкового висновку про витребування спірної земельної ділянки у Відповідача.
56. З огляду на доводи апеляційної скарги з урахуванням наявних у справі доказів апеляційному суду необхідно встановити:
56.1. Чи перебували землі лісогосподарського призначення, на які посилається Прокурор, у постійному користуванні КП "Богородчанський спеціалізований агролісгосп".
56.2. Чи накладається земельна ділянка кадастровий номер 2620480900:02:001:0188 площею 5,1512 га на ці землі.
56.3. Залежно від установленого – чи було правомірним формування у 2013 році цієї земельної ділянки як земельної ділянки сільськогосподарського призначення та її передача у 2020 році у комунальну власність Богородчанської СР.
Щодо перебування земель лісогосподарського призначення у постійному користуванні КП "Богородчанський спеціалізований агролісгосп"
57. Згідно зі статтею 55 Земельного кодексу України до земель лісогосподарського призначення належать землі, вкриті лісовою рослинністю, а також не вкриті лісовою рослинністю, нелісові землі, які надані та використовуються для потреб лісового господарства. До земель лісогосподарського призначення не належать землі, зайняті: а) зеленими насадженнями у межах населених пунктів, які не віднесені до категорії лісів; в) окремими деревами і групами дерев, чагарниками на сільськогосподарських угіддях, присадибних, дачних і садових ділянках; г) полезахисними лісовими смугами на землях сільськогосподарського призначення; ґ) лісовими насадженнями у межах земельних ділянок шириною 30-50 метрів уздовж лінії державного кордону України на суші, по берегу української частини прикордонної річки, озера або іншої водойми, переданих у постійне користування військовим частинам Державної прикордонної служби України для будівництва, облаштування та утримання інженерно-технічних і фортифікаційних споруд, огорож, прикордонних знаків, прикордонних просік, комунікацій.
58. Статтею 5 Лісового кодексу України встановлено, що до земель лісогосподарського призначення належать лісові землі, на яких розташовані лісові ділянки, та нелісові землі, зайняті сільськогосподарськими угіддями, водами й болотами, спорудами, комунікаціями, малопродуктивними землями тощо, які надані в установленому порядку та використовуються для потреб лісового господарства. До земель лісогосподарського призначення не належать землі, на яких розташовані полезахисні лісові смуги. Віднесення земельних ділянок до складу земель лісогосподарського призначення здійснюється відповідно до земельного законодавства.
59. Відповідно до частини 1 статті 57 Господарського процесуального кодексу України земельні ділянки лісогосподарського призначення за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування надаються в постійне користування спеціалізованим державним або комунальним лісогосподарським підприємствам, іншим державним і комунальним підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані підрозділи, для ведення лісового господарства.
60. Відповідно до пункту 5 розділу VIII Прикінцевих положень Лісового кодексу України до здійснення державної реєстрації, але не пізніше 1 січня 2027 року, державними та комунальними лісогосподарськими підприємствами, іншими державними і комунальними підприємствами та установами права постійного користування земельними ділянками лісогосподарського призначення, які надані їм у постійне користування до набрання чинності Земельним кодексом України, таке право підтверджується планово-картографічними матеріалами лісовпорядкування. 
61. Планово-картографічні матеріали лісовпорядкування 1997 року, зокрема планшет № 7 (том 1, зворот а. с. 67), свідчать про те, що на території Богородчанського району Івано-Франківської області ще у 1997 році обліковувалися землі лісового фонду, зокрема квартал 21 з поділом його території на лісові виділи. Отже, наявність на цій території земель лісогосподарського призначення підтверджується матеріалами, складеними задовго до проведення у 2013 році інвентаризації земель, а не лише матеріалами лісовпорядкування 2022 року, як про це зазначає Апелянт (див. пункти 16 та 18 цієї постанови).
62. Як установив місцевий суд, рішенням Івано-Франківської ОР № 537-22/2001 від 18.10.2001 (том 1, зворот а. с. 71) спеціалізованим агролісгоспам та районним підприємствам обласного комунального агролісогосподарського підприємства "Івано-Франківськоблагроліс", надано у постійне користування землі лісового фонду загальною площею 6'876,7 га для ведення лісового господарства. Ці землі передавалися із земель запасу обласної ради, які до цього перебували у тимчасовому користуванні колишніх міжгосподарських лісгоспів, лісництв та колгоспів.
63. У матеріалах справи міститься довідка ГУ Держгеокадастру № 0-90.21-690/161-19 від 27.09.2019 (том 1, зворот а. с. 88-89) з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами та угіддями (за даними форми 6-зем) щодо земель Богородчанського спеціалізованого агролісгоспу. У цій довідці наведено місце розташування та площі земель, що обліковувалися за Богородчанським спеціалізованим агролісгоспом. 
64. Рішенням Івано-Франківської ОР № 1074-27/2019 від 15.02.2019 (том 1, зворот а. с. 73-74) надано дозвіл Богородчанському спеціалізованому агролісгоспу ОКП "Івано-Франківськоблагроліс" на розроблення технічних документацій із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області відповідно до планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування (землі лісогосподарського призначення), які перебувають у його постійному користування на території Богородчанського району, згідно з додатком № 1. Додатком № 1 до цього рішення (том 1, зворот а. с. 74) перелічено місцерозташування земельних ділянок і орієнтована площа (загальна – 6'876,70 га).
65. У 2019 році розроблено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 5,6818 га – для ведення лісового господарства і пов`язаних з ним послуг Богородчанському спеціалізованому агролісгоспу ОКП Івано-Франківськоблагроліс" за межами населеного пункту на території Глибівської сільської ради (кадастровий номер ділянки 2620480900:02:001…) (том 1, а. с. 68-88).
66. Рішенням Івано-Франківської ОР № 891-30/2024 від 19.04.2024 (том 1, а. с. 57-58) перейменовано Богородчанський спеціалізований агролісгосп ОКП "Івано-Франківськоблагроліс" на КП "Богородчанський спеціалізований агролісгосп Івано-Франківської обласної ради" та затверджено статут підприємства (том 1, а. с. 59-66).
67. Отже, правильним є висновок місцевого суду, що наведені докази у сукупності свідчать про те, що КП "Богородчанський спеціалізований агролісгосп" є постійним користувачем земельної ділянки лісогосподарського призначення площею 5,6818 га. Землі лісового фонду були надані йому у постійне користування до набрання чинності Земельним кодексом України (01.01.2002), а тому відповідно до пункту 5 розділу VIII Прикінцевих положень Лісового кодексу України таке право до здійснення його державної реєстрації підтверджується планово-картографічними матеріалами лісовпорядкування.
Чи накладається земельна ділянка кадастровий номер 2620480900:02:001:0188 площею 5,1512 га на землі лісогосподарського призначення, що перебувають у постійному користуванні КП "Богородчанський спеціалізований агролісгосп".
68. Насамперед колегія суддів перевірить висновки суду першої інстанції та з`ясує обставини формування спірної земельної ділянки.
69. Розпорядженням Богородчанської районної державної адміністрації від 01.08.2013 № 247 (том 1, а. с. 120) затверджено склад робочої групи для координації робіт з інвентаризації земель сільськогосподарського призначення державної власності за межами населених пунктів Богородчанського району згідно з додатком 1 (том 1, зворот а. с. 120-121). До складу цієї робочої групи увійшов ОСОБА_1 – директор Богородчанського спецагролісгоспу.
70. Розпорядженням Богородчанської районної державної адміністрації № 248 від 01.08.2023 (том 1, зворот а. с. 121) надано дозвіл Головному управлінню Держземагентства в Івано-Франківській області на забезпечення проведення робіт з інвентаризації земель сільськогосподарського призначення державної власності за межами населених пунктів на території Богородчанського району.
71. Наказом Головного управління Держземагентства в Івано-Франківській області № 101 від 17.09.2013 "Про надання дозволу на проведення робіт інвентаризації земель сільськогосподарського призначення державної власності" (том 1, а. с. 122) надано дозвіл Івано-Франківській філії ДП "Центр ДЗК" на проведення робіт з інвентаризації земель сільськогосподарського призначення державної власності за межами населених пунктів Богородчанського, Надвірнянського районів та Яремчанської міської ради Івано-Франківської області.
72. На виконання зазначених розпоряджень та наказу у 2013 році розроблено технічну документацію із землеустрою щодо проведення інвентаризації земель сільського призначення державної власності за межами населених пунктів Богородчанського, Надвірнянського районів та Яремчанської міської ради Івано-Франківської області (том 1, а. с. 112). Цю технічну документацію затверджено Розпорядженням Богородчанської районної державної адміністрації № 331 від 04.11.2013 (том 1, зворот а. с. 171).
73. За результатами проведення цієї інвентаризації сформовано земельну ділянку кадастровий номер 2620480900:02:001:0188 площею 5,1512 га. Відомості про неї 28.10.2013 внесено до Державного земельного кадастру, що підтверджується відповідним витягом (том 1, а. с. 174).
74. Водночас матеріали справи свідчать, що фактично її межі охопили землі лісогосподарського призначення, які вже перебували у постійному користуванні КП "Богородчанський спеціалізований агролісгосп".
75. Такий висновок підтверджується сукупністю землевпорядних, кадастрових та лісовпорядних матеріалів.
76. Перш за все колегія суддів звертає увагу на технічну документацію із землеустрою, розроблену у 2019 році щодо земельної ділянки лісогосподарського призначення площею 5,6818 га. Ця документація дає змогу точно визначити місце розташування та межі зазначеної земельної ділянки.
77. До складу цієї документації входять кадастровий план земельної ділянки, каталог координат поворотних точок її меж, план зон обмежень, схема прив`язки межових знаків та інші графічні матеріали. На кадастровому плані визначено конфігурацію земельної ділянки площею 5,6818 га, а в каталозі – координати поворотних точок її меж. Отже, межі та місце розташування цієї земельної ділянки є чітко визначеним.
78. Кадастровий номер земельній ділянці площею 5,6818 га на час виготовлення технічної документації не присвоювався. Водночас на кадастровому плані зазначено кадастрову зону та квартал 2620480900:02:001, у межах яких вона розташована (див. пункт 65 цієї постанови).
79. Згідно з пунктом 30 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1051 від 17 жовтня 2012 року, кадастровий номер земельної ділянки складається з таких структурних елементів: НКЗ : НКК : НЗД, де
НКЗ – номер кадастрової зони, який визначається згідно з пунктом 34 цього Порядку.
НКК – номер кадастрового кварталу, який визначається згідно з пунктом 34 цього Порядку.
НЗД – чотиризначний номер земельної ділянки в межах кадастрового кварталу (максимальна кількість земельних ділянок у межах кадастрового кварталу становить 9999).
80. Отже, позначення 2620480900:02:001 у кадастровому номері спірної земельної ділянки (2620480900:02:001:0188) означає, що вона розташована саме в тій кадастровій зоні та тому кадастровому кварталі, які зазначені у технічній документації 2019 року щодо земельної ділянки лісогосподарського призначення площею 5,6818 га.
81. Зі співставлення кадастрового плану земельної ділянки кадастровий номер 2620480900:02:001:0188 площею 5,1512 га, складеного під час інвентаризації 2013 року (том 1, а. с. 174), та кадастрового плану земельної ділянки лісогосподарського призначення площею 5,6818 га, складеного у 2019 році (том 1, а. с. 77), вбачається відповідність конфігурації їх зовнішніх меж. Зокрема, на обох планах однаково простежуються характерна видовжена форма земельної ділянки, напрямок проходження її верхньої та нижньої меж, характерні злами меж у західній і східній частинах та звуження контуру у східній частині.
82. Додатково з викопіювання з планшета № 5 матеріалів лісовпорядкування 2022 року вбачається, що земельна ділянка кадастровий номер 2620480900:02:001:0188 накладається на землі лісогосподарського призначення в межах кварталу 21, зокрема на частини виділів 24, 35, 38, 39, 54 та 55. Отже, спірна земельна ділянка розташована в межах того самого лісовпорядного кварталу 21, який відображено і в матеріалах лісовпорядкування 1997 року (див. пункт 61 цієї постанови). 
83. Відповідно до таксаційного опису (том 1, зворот а. с. 24-27) у виділах кварталу 21, на які накладається спірна земельна ділянка, обліковуються лісові насадження, лісові культури, біогалявина та зруб. Це підтверджує, що Земельна ділянка розташована в межах земель лісогосподарського призначення.
84. Отже, наведені докази у сукупності свідчать про правильність висновків місцевого суду про накладення Земельної ділянки на землі лісогосподарського призначення, що перебувають у постійному користуванні КП "Богородчанський спеціалізований агролісгосп".
85. Колегія суддів відхиляє доводи Апелянта, зазначені у пункті 20 цієї постанови, з огляду на такі міркування.
86. Відсутність висновку експерта не виключає можливості встановлення цієї обставини на підставі інших належних і допустимих доказів. 
87. При цьому відповідно до частини 3 статті 13 та частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
88. Відповідач, заперечуючи факт накладення Земельної ділянки, не подав доказів на спростування відомостей, що містяться у досліджених судом землевпорядних, кадастрових та лісовпорядних матеріалах, не подав власного висновку експерта, не заявив клопотання про призначення судової експертизи ні в суді першої інстанції, ні в суді апеляційної інстанції.
Щодо правомірності формування спірної земельної ділянки як земельної ділянки сільськогосподарського призначення та її передачі у комунальну власність Богородчанської СР
89. Наказом № 38-ОТГ від 08.12.2020 (том 1, зворот а. с. 29) ГУ Держгеокадастру передало Богородчанській СР у комунальну власність земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 967,8036 га…
90. ГУ Держгеокадастру та Богородчанська СР 01.12.2020 підписали акт приймання-передачі Земельної ділянки (том 1, а. с. 30-31). 
91. У попередньому розділі колегія суддів встановила, що Земельна ділянка накладається на землі лісогосподарського призначення, передані КП "Богородчанський спеціалізований агролісгосп" у постійне користування. Відтак належить з`ясувати, чи могли такі землі бути проінвентаризовані у 2013 році як землі сільськогосподарського призначення, а в подальшому передані у комунальну власність Богородчанської СР.
92. Статтею 122 Земельного кодексу України (у редакції, чинній на час проведення інвентаризації у 2013 році) було визначено повноваження органів щодо передачі земельних ділянок державної та комунальної власності у власність або користування:
92.1. Центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб (частина 4).
92.2. Обласні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами третьою, четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів, а також земельні ділянки, що не входять до складу певного району, або у випадках, коли районна державна адміністрація не утворена, для всіх потреб (частина 5).
93. Порядок вилучення земельних ділянок передбачено статтею 149 Земельного кодексу України, частиною 1 якої (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин ) встановлено, що Земельні ділянки, надані у постійне користування із земель державної та комунальної власності, можуть вилучатися для суспільних та інших потреб за рішенням органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування на підставі та в порядку, передбачених цим Кодексом.
94. Вилучення земельних ділянок провадиться за згодою землекористувачів на підставі рішень Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, сільських, селищних, міських рад відповідно до їх повноважень (частина 2 статті 149 Земельного кодексу України).
95. Частиною 6 статті 149 Земельного кодексу України встановлено, що обласні державні адміністрації на їх території вилучають земельні ділянки державної власності, які перебувають у постійному користуванні, в межах міст обласного значення та за межами населених пунктів для всіх потреб, крім випадків, визначених частинами п`ятою, дев`ятою цієї статті.
96. Відповідно до частини 9 цієї статті Кабінет Міністрів України вилучає земельні ділянки державної власності, які перебувають у постійному користуванні, - ріллю, багаторічні насадження для несільськогосподарських потреб, ліси для нелісогосподарських потреб.
97. Пунктом 5 статті 25 Лісового кодексу України передбачено, що Кабінет Міністрів у сфері лісових відносин передає у власність, надає у постійне користування для нелісогосподарських потреб земельні лісові ділянки, що перебувають у державній власності.
98. Згідно з пунктом 4 статті 31 Лісового кодексу України встановлено, що Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації у сфері лісових відносин у межах своїх повноважень на їх території передають у власність, надають у постійне користування для ведення лісового господарства земельні лісові ділянки, що перебувають у державній власності, на відповідній території.
99. Отже, ГУ Держгеокадастру було наділене повноваженнями щодо розпорядження земельними ділянками сільськогосподарського призначення державної власності, однак таких повноважень щодо земель лісогосподарського призначення не мало. Земельна ділянка належала до земель державної власності лісогосподарського призначення, тому повноваження щодо розпорядження нею належали Івано-Франківській обласній державній адміністрації.
100. Крім того, Земельна ділянка перебувала у постійному користуванні КП "Богородчанський спеціалізований агролісгосп", у зв`язку з чим її вилучення для нелісогосподарських потреб відповідно до частини 9 статті 149 Земельного кодексу України належало до повноважень Кабінету Міністрів України. Рішення про таке вилучення у матеріалах справи відсутнє.
101. Довідка № 310/11 від 24.10.2013 про облік Земельної ділянки як сільськогосподарських угідь, внесення у 2013 році відповідних відомостей до Державного земельного кадастру, а також погодження і затвердження технічної документації з інвентаризації не змінюють наведеного вище висновку. За відсутності рішення Кабінету Міністрів України ці обставини не могли змінити її правовий режим як земельної ділянки лісогосподарського призначення. Тому безпідставними є аргументи Третьої особи, зазначені у пункті 28 цієї постанови).
102. Відтак правильним є висновок місцевого суду, що ГУ Держгеокадастру не мало правових підстав відносити Земельну ділянку до земель сільськогосподарського призначення та, виходячи з такого призначення, передавати її у комунальну власність Богородчанської СР.
103. Саме по собі включення директора КП "Богородчанський спеціалізований агролісгосп" до складу робочої групи з координації робіт з інвентаризації земель сільськогосподарського призначення не свідчить про надання підприємством згоди на вилучення Земельної ділянки з постійного користування чи зміну її цільового призначення. Відсутність заперечень під час проведення такої інвентаризації не замінює відповідного рішення уповноваженого органу. Тому колегія суддів відхиляє аргументи, зазначені у пункті 18 цієї постанови.
IV. ВИСНОВКИ 
104. Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
105. Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 24.06.2026 у справі № 909/265/26 прийнято з дотриманням вимог норм матеріального і процесуального права, а тому підлягає залишенню без змін.
V. СУДОВІ ВИТРАТИ
Розподіл витрат на оплату судового збору
106. Відповідно до частини 14 статті 129 Господарського процесуального кодексу України якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. 
107. Оскільки апеляційний суд залишає рішення місцевого суду без змін, витрати на оплату судового збору залишаються за Апелянтом на підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Враховуючи наведене, керуючись статтями 73, 74, 76, 77, 78, 79, 91, 114, 276, 282, Господарського процесуального кодексу України, суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Богородчанської селищної ради залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду Івано-Франківської області  від 24.06.2026 у справі № 909/265/26 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати касаційну скаргу на постанову суду апеляційної інстанції в порядку та строки, визначені статтями 287, 288 Господарського процесуального кодексу України. Касаційну скаргу подають безпосередньо до Верховного Суду.
Повний текст постанови складено та підписано 14.09.2026.

Головуючий суддя | Рим Т. Я.
Судді | Прядко О. В.
| Манюк П. Т.