ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 серпня 2026 року
м. Харків
справа № 643/5175/26
провадження № 22-ц/818/4605/26
Харківській апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді – Тичкової О.Ю.,
суддів –Пилипчук Н.П., Маміна О.В.,
за участю секретаря судового засідання Риндіч О.Б.
сторони справи:
скаржник – ОСОБА_1 , 
особа дії якої оскаржуються – приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Цимбал Сергій Володимирович,
стягувач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Есаймент»,
заінтересована особа: ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харків апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Салтівського районного суду м. Харкова від 13 травня 2026 року у складі судді Поліщук Т.В. за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Есаймент», ОСОБА_2 на дії/бездіяльність органу примусового виконання приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Цимбал Сергія Володимировича,-
в с т а н о в и в :
У березні 2026 року ОСОБА_1 , звернулася до суду зі скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Цимбала С.В., у якій просила скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Бабенка Дмитра Анатолійовича від 05 жовтня 2020 року про відкриття виконавчого провадження №63202700; зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Цимбала Сергія Володимировича, в провадженні якого перебувають матеріали виконавчого провадження № 63202700, усунути порушення прав ОСОБА_1 , що виникли внаслідок незаконного відкриття цього виконавчого провадження, шляхом, зняття всіх накладених арештів з майна та коштів боржника і завершення виконавчого провадження. 
В обґрунтування заяви зазначила, що на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Цимбала С.В. перебуває виконавче провадження № 63202700 щодо примусового виконання виконавчого листа № 2-8014/2009, виданого 22.07.2010 Московським (нині Салтівським) районним судом міста Харкова, про стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Слобожанське регіональне управління» публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість у розмірі 15 890 793 грн. 11 коп. 09.03.2026 вона дізналася про існування виконавчого провадження № 63202700 за результатами пошуку у Єдиному реєстрі боржників, після того їй стало відомо про накладення арешту на її банківські рахунки. З документів виконавчого провадження № 63202700 їй стало відомо, що 09.07.2010 Салтівський (Московський) районний суд міста Харкова ухвалив рішення у цивільній справі № 2-7674/10, яким задовольнив позов ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Слобожанське регіональне управління» ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки. 19.07.2010 рішення набрало законної сили. 22.07.2010 Салтівським (Московським) районним судом міста Харкова виданий виконавчий лист № 2-8014/2009 про стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Слобожанське регіональне управління» Публічного акціонерного товариства «Банк«Фінанси та Кредит» заборгованість у розмірі 15 890 793 грн. 11 коп. Строк пред`явлення виконавчого листа до виконання до 19.07.2013. Отже, строк пред`явлення виконавчого листа № 2-8014/2009 від 22.07.2010 року до виконання сплив 20 липня 2013 року. 05.10.2020 відкрите виконавче провадження № 63202700 щодо примусового виконання виконавчого листа № 2-8014/2009, виданого Московським районним судом м. Харкова 22.07.2010. Незважаючи на сплив строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, 05.10.2020 приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Бабенко Д.А. виніс постанову про відкриття виконавчого провадження № 63202700. Виконавче провадження відкрито через сім років після закінчення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання. Крім того, стягувачем у цій постанові вказано ТОВ «ФК «Есаймент». У матеріалах провадження наявні посилання на ухвалу суду про заміну стягувача у виконавчому провадженні, постановлену у 2020 році. Проте сам факт заміни стягувача у виконавчому провадженні без рішення суду про поновлення строків на його пред`явлення до виконання не наділяв приватного виконавця правом відкривати виконавче провадження. Прийняття приватним виконавцем Бабенком Д.А. до виконання простроченого виконавчого документа є не формальним, а істотним порушенням закону, яке нівелює всю процедуру примусового виконання та свідчить про незаконність будь-яких подальших дій в рамках цього виконавчого провадження.
Ухвалою Салтівського районного суду м. Харкова від 13 травня 2026 року у задоволені скарги ОСОБА_1 відмовлено.
Ухвала мотивована тим, що оскільки виконавчий лист перебував на виконанні до 18.12.2015, після чого повторно був пред`явлений та перебував на виконанні у період з 10.10.2016 по 11.02.2018, то трирічний строк пред`явлення виконавчого документа до виконання переривався та поновлювався, у зв`язку з чим на час відкриття приватним виконавцем Бабенком Д.А. виконавчого провадження 05.10.2020 він не сплив. Крім того, ухвала суду про заміну сторони у виконавчому провадженні набрала законної сили 07.08.2020, що підтверджує належність правонаступника як стягувача у даному провадженні. За таких умов суд першої інстанції дійшов висновку, що приватний виконавець діяв у межах наданих йому законом повноважень.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на незаконність і необґрунтованість оскаржуваної ухвали, просила про її скасування та про ухвалення нового рішення, яким просила задовольнити у повному обсязі скаргу ОСОБА_1 на дії/бездіяльність органу примусового виконання приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Цимбала Сергія Володимировича.
Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що суд першої інстанції визнав встановленими недоведені обставини, що мають значення для справи, а саме факт переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання та дотримання стягувачем установлених законом строків пред`явлення виконавчого листа, оскільки такі висновки були зроблені виключно на підставі службових відміток у виконавчому листі та узагальненій інформації з АСВП без дослідження первинних матеріалів відповідних виконавчих проваджень, постанов виконавців, доказів їх направлення сторонам та інших належних і допустимих доказів, які б могли підтвердити достовірність відповідних обставин.
Крім того, вказує, що у приватного виконавця були відсутні правові підстави для відкриття виконавчого провадження за заявою особи, не зазначеної як стягувач у виконавчому документі.
Тобто, апелянт наголошує, що відкриваючи виконавче провадження, приватний виконавець фактично прийняв до виконання виконавчий документ, у якому стягувачем зазначено іншу особу – ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», тоді як заявником виступало ТОВ «ФК «Есаймент». У матеріалах виконавчого провадження відсутня ухвала суду про зміну стягувача у виконавчому документі до відкриття виконавчого провадження в порядку ч. 5 ст. 442 ЦПК України. Отже, на момент відкриття виконавчого провадження заявник не був зазначений, як стягувач у виконавчому документі та не мав процесуального права пред`являти його до виконання. Сам факт постановлення судом ухвали про заміну стягувача у виконавчому провадженні від 20 травня 2020 року не міг бути належною правовою підставою для відкриття виконавчого провадження, оскільки на той момент виконавче провадження не здійснювалося. 
На вказану апеляційну скаргу особою, дії якої оскаржуються, а саме приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Цимбалом Сергієм Володимировичем подано відзив, в якому останній просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 та залишити без змін ухвалу Салтівського районного суду м. Харкова від 13.05.2026 року.
В обгрунтування відзиву вказує, що оскільки строк пред`явлення зазначеного виконавчого документа до виконання переривався його пред`явленням 10.10.2016 та встановлюється, згідно із Законом, з 01.02.2018, в той час, як ОСОБА_3 виконавчий документ було пред`явлено 05.10.2020 року, що свідчить про те, що стягувачем строк пред`явлення виконавчого листа до виконання не порушений.
Таким чином, вважає, що у приватного виконавця Бабенка Д.А. 05.10.2020 року були наявні всі законні підстави для відкриття виконавчого провадження.
Крім того, вказує, що Боржником пропущений встановлений законом термін оскарження дій виконавця і нею не було повідомлено суду поважні причини його пропуску і не подано клопотання про поновлення строку на оскарження. 
Згідно із частинами 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
В судове засідання суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явилась, про час та місце судового розгляду була повідомлена своєчасно та належним чином, що підтверджується даними довідки про доставку повістки до через підсистему Електронний суд 18.06.2026 ( а.с. 201). 
12.08.2026 до суду надійшло клопотання ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи з метою надання їй можливості ознайомитись з матеріалами дійсної цивільної справи в електронному суді та отримання копії рішення Московського районного суду міста Харкова від 09 липня 2010 у справі № 2 – 7674/10.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Ознайомившись з матерілами справи у паперовому та електронному вигляді у підсистемі Електронний суд, судова колегія вважає, вважає повідомлені заявницею причини неявки неповажними та не вбачає підстав для задоволенння її клопотання про відкладення розгляду справи з огляду на наступне.
Апеляційне провадження у дійсної справі відкрито 11 червня 2026 року та того ж дня справу призначено до розгляду у судовому засіданні 12.08.2026 об 11:45 хв, про що заявницю повідомлено 18.06.2026. Паперові матеріали справи № 643/5175/26 повністю відповідають електронним матеріалам справи в підсистемі Електронний суду та не містять копії рішення Московського районного суду міста Харкова від 09 липня 2010 у справі № 2 – 7674/10. З значеними матеріалами заявник мала можливість ознайомитись протягом розумного строку з моменту призначення ( 11.06.2026) до дати розгляду справи по суті. 
Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи 22.07.2010 Московським районним судом міста Харкова виданий виконавчий лист № 2-8014/2009, 2-7674/2010 про стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Слобожанське регіональне управління» Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість у розмірі 15890793 (п`ятнадцять мільйонів вісімсот дев`яносто тисяч сімсот дев`яносто три) гривні 11 копійок (а.с.63).
У виконавчому листі зазначено виконавчі дії вчиненні державними виконавцями, а саме: 19.01.2011 відмова згідно п. 4 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження»; постанова про відмову у відкритті виконавчого провадження від 11.02.2011; повернуто п. 2 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» 18.12.2015, 01.02.2018 повернуто згідно до п. 2 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження.
Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 20.05.2020 у справі № 2-7674/10 замінено у виконавчому проваджені стягувача з публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Есаймент». Ухвала набрала законної сили 07.08.2020 (а.с. 71-72).
05.10.2020 представник товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Есаймент» Бурка С.О. звернувся до приватного виконавця Бабенка Д.А. із заявою про примусове виконання виконавчого листа № 2-8014/2009, №2-7674/2010 виданого Московським районним судом м. Харкова 22.07.2010 (а.с.65).
05.10.2020 приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Бабенком Д.А. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 63202700 на виконання виконавчого листа № 2-8014/2009 виданого 22.07.2010 Московським районним судом м. Харкова про стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Слобожанське регіональне управління» публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість у розмірі 15 890793 грн. 11 коп. (а.с.14).
Приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Бабенком Д.А. 05.10.2020 за вих. № 580 на адресу ОСОБА_1 було надіслано лист про відкриття провадження (а.с.76-77).
Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення адресату ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 від приватного виконавця Бабенка Д.А. поштове відправлення вручено особисто адресату 08.10.2020 (а.с.78).
Відповідно до інформації з АСВП стосовно виконавчого провадження 52585936 щодо виконавчого документа 2-8014/2009 від 22.07.2010 надано приватним виконавцем Цимбалом С.В. вбачається, що 10.10.2016 було відкрито виконавче провадження, сума коштів до стягнення 15890793 грн. 11 коп. 11.02.2018 виконавче провадження завершено, залишок нестягненої суми за ВД 15890793 грн. 11 коп. (а.с.79-81).
09.03.2026 приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Цимбалом С.В. за вих. № 555 на адресу ОСОБА_1 було скеровано відповідь на заяву останньої від 05.03.2026 щодо визначення поточного рахунку для здійснення видаткових операцій та надання ідентифікатора доступу до виконавчого провадження, а також направлено копію постанови про відкриття виконавчого провадження від 05.10.2020 з ідентифікатором доступу. Повідомлено, що постановою від 09.03.2026 визначено поточний рахунок для здійснення видаткових операцій в АТ «Універсал Банк» (а.с.13).
Так, згідно з пунктом 9 частини першої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є обов`язковість судового рішення.
Частиною першою статті 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України «Про виконавче провадження».
Згідно із частиною першою статті 32 Закону від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 606-XIV) (у редакції, чинній на час прийняття державним виконавцем постанови про арешт майна боржника) заходами примусового виконання рішень, зокрема, є звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб.
Відповідно до пункту 5 частини 3 статті 11 Закону № 606-XIV державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.
Так, у постанові Верховного Суду від 24 травня 2021 року у справі № 712/12136/18 викладено висновок про те, що відповідно до статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.
Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Частиною першою статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно з частиною першою статті 513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
Відповідно до статті 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 516 ЦК України передбачено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
За змістом частин першої та другої 442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного чи приватного виконавця або за заявою сторони суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.
Відповідно до вимог частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.
Згідно з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України в постанові від 20 листопада 2013 року (справа № 6-122 цс13), виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, статті 378 ЦПК України, статті 8 Закону України «Про виконавче провадження», заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.
Такий правовий висновок підтримала Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 червня 2021 року у справі № 346/1305/19, (провадження № 14-181цс20).
При вирішенні питання про заміну сторони у виконавчому провадженні суд перевіряє наявність правонаступництва у матеріальних відносинах, а не його обсяг.
Розглядаючи зазначену заяву, суд має встановити достатність поданих заявником матеріалів для здійснення відповідної заміни. При цьому суд оцінює також достовірність поданих на підтвердження факту правонаступництва матеріалів, зокрема договорів, інших правочинів тощо, в тому числі на предмет їх нікчемності.
Як вбачається з матеріалів справи 06.11.2019 року між АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «ЕСАЙМЕНТ» було укладено договір про відступлення прав вимоги та договір про відступлення прав вимоги за договором іпотеки, тобто ТОВ «Фінансова компанія «ЕСАЙМЕНТ» є правонаступником АТ «Банк «Фінанси та Кредит, за яким ТОВ «Фінансова компанія «ЕСАЙМЕНТ» має право стягнення заборгованості та стягнення заборгованості на предмет іпотеки з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .
Таким чином було передано право вимоги відносно вказаних боржників.
В той же час, як вбачається з матеріалів справи виконавчий документ було повернуто 18.12.2015 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження», 01.02.2018 повернуто згідно до п.2 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження», що також підтверджується інформацією з АСВП стосовно виконавчого провадження 52585936 щодо виконавчого документа 2-8014/2009 від 22.07.2010 надано приватним виконавцем Цимбалом С.В.
Тобто, констатації підлягає факт того, що виконавчий лист перебував на виконанні до 18.12.2015, після чого повторно був пред`явлений та перебував на виконанні у період з 10.10.2016 по 11.02.2018. Враховуючи зазначені обставини, трирічний строк пред`явлення виконавчого документа до виконання переривався та поновлювався, у зв`язку з чим на час відкриття приватним виконавцем Бабенком Д.А. виконавчого провадження 05.10.2020 він не сплив, оскільки виконавець діяв суворо в межах строків, передбачених законом. 
Належність же правонаступництва у вказаному провадженні підтверджується ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 20.05.2020 у справі № 2-7674/10 якою замінено у виконавчому проваджені стягувача з публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Есаймент», яка набрала законної сили 07.08.2020.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо дотримання приватним виконавцем Бабенком Д.А. під час прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження від 05.10.2020 року, вимог Закону України «Про виконавче провадження», враховуючи пред`явлення належним стягувачем до примусового виконання виконавчого листа в межах установлених законом строків. 
Отже, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та визначився з правовими нормами, які регулюють спірні правовідносини, внаслідок чого доводи апеляційної скарги слід визнати необґрунтованими, так як дані доводи не містять посилання на докази, які б спростовували висновки суду і впливали на їх законність, а фактично зводяться до обґрунтувань апеляційної скарги тими ж обставинами, що і у скарзі на постанову приватного виконавця, переоцінки доказів і незгоди апелянта з висновками суду, яким надана належна правова оцінка судом першої та апеляційної інстанцій.
Ухвала постановлена з додержанням норм процесуального права, а тому підстав для її скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального права, а доводи викладені у апеляційній скарзі висновки суду не спростовують, апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а ухвалу суду – залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , – залишити без задоволення.
Ухвалу Салтівського районного суду м. Харкова від 13 травня 2026 року, – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Головуючий         О.Ю.Тичкова
Судді          Н.П.Пилипчук  О.В. Маміна