ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2026 року | м. Львів | Справа № 914/830/26

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді (судді-доповідача) Прядко О.В.,
суддів: Рима Т.Я., Манюка П.Т.,
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлоінвестбуд-ЛВ" від 22.06.2026 (вх.№01-05/2022/26 від 23.06.2026)
на додаткове рішення Господарського суду Львівської області від 09.06.2026 (суддя Горецька З.В.) 
у справі №914/830/26
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Будіва ТМ"
до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлоінвестбуд-ЛВ"
про стягнення 160123,76 грн,

УСТАНОВИВ:

Рух справи в суді першої інстанції.
На розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Будіва ТМ" (далі – ТОВ "Будіва ТМ") до Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлоінвестбуд-ЛВ" (далі - ТОВ "Житлоінвестбуд-ЛВ") про стягнення 160123,76 грн.
Ухвалою від 23.03.2026 у справі №914/830/26 Господарський суд Львівської області відкрив провадження у справі за правилами спрощеного провадження без виклику сторін.
Рішенням від 19.05.2026 у справі №914/830/26 Господарський суд Львівської області позовні вимоги ТОВ "Будіва ТМ" задовольнив, стягнув з ТОВ "Житлоінвестбуд-ЛВ" суму заборгованості з урахуванням пені, індексу інфляції, 3% річних, штрафу у розмірі 160123,76 грн та судовий збір у розмірі 2662,40 грн.
26.05.2026 від представника позивача через підсистему "Електронний суд" ЄСІКС надійшла заява за вх. №2443/26 про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у загальній сумі 18000,00 грн та ухвалення додаткового рішення.
Ухвалою від 28.05.2026 господарський суд прийняв вказану заяву до розгляду та постановив здійснювати розгляд без призначення судового засідання та виклику сторін.

Короткий зміст оскаржуваного додаткового рішення суду першої інстанції та мотиви його прийняття. 
Додатковим рішенням від 09.06.2026 у справі №914/830/26 Господарський суд Львівської області задовольнив заяву ТОВ "Будіва ТМ" за вх.№2443/26 від 26.05.2026 про ухвалення додаткового рішення та стягнення витрат на професійну правничу допомогу частково, стягнув з ТОВ "Житлоінвестбуд-ЛВ" 12000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу; у задоволенні решти вимог заяви відмовив.
Суд першої інстанції, оцінивши надані докази та застосувавши критерії розумності, необхідності, співмірності й обґрунтованості витрат на професійну правничу допомогу з урахуванням складності справи, характеру спірних правовідносин, ціни позову, відсутності потреби у виконанні значного обсягу процесуальних дій чи складних розрахунків, значення справи для сторін, розгляду спору в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, обсягу виконаних адвокатом робіт, а також загальних засад господарського судочинства, зокрема принципів диспозитивності, змагальності та рівності учасників процесу, дійшов висновку про часткове задоволення заяви ТОВ "Будіва ТМ" та визначив розмір витрат, що підлягають відшкодуванню, у сумі 12000,00 грн.

Короткий зміст вимог та узагальнені доводи апеляційної скарги.
Не погодившись із додатковим рішенням Господарського суду Львівської області від 09.06.2026 у справі № 914/830/26, ТОВ "Житлоінвестбуд-ЛВ" подало до Західного апеляційного господарського суду через підсистему "Електронний суд" ЄСІКС апеляційну скаргу від 22.06.2026, у якій просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове, яким відмовити ТОВ "Будіва ТМ" у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу у повному обсязі.
Скаржник вважає оскаржуване додаткове рішення незаконним та необґрунтованим у зв`язку з тим, що суд першої інстанції повинен був відмовити у відшкодуванні витрат на правничу допомогу через порушення позивачем вимог ч. 8 ст. 129 ГПК України, а саме незаявлення про те, що докази на підтвердження розміру таких витрат будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Крім того, стягнутий розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 12000,00 грн скаржник вважає необґрунтованим, неспівмірним зі складністю справи та фактичним обсягом наданих адвокатом послуг.
Скаржник зазначає, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, не навів належного мотивування критеріїв визначення розміру відшкодування, не надав оцінки доводам відповідача, зокрема щодо дублювання та необґрунтованого виокремлення окремих правничих послуг, які за своїм змістом є взаємопов`язаними етапами підготовки позовної заяви у справі, а також не врахував добросовісну поведінку відповідача та дії, спрямовані на добровільне врегулювання спору. Відповідач зазначив, що під час розгляду справи здійснив часткове погашення заборгованості перед позивачем на загальну суму 55000,00 грн, а після ухвалення рішення добровільно сплатив решту заборгованості та суму судового збору без необхідності примусового виконання судового рішення.

Короткий зміст відзиву на апеляційну скаргу.
Позивач у відзиві на апеляційну скаргу від 08.07.2026 не погоджується з доводами відповідача, вважає їх безпідставними та необґрунтованими, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення – без змін, посилаючись на те, що належним чином заявив про намір відшкодування судових витрат та подав докази їх понесення у строки, визначені процесуальним законом для справ, які розглядаються у порядку спрощеного позовного провадження, а доводи апеляційної скарги зводяться лише до помилкового тлумачення процесуальних норм і не містять належного обґрунтування неспівмірності заявлених до відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Рух справи в суді апеляційної інстанції.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.06.2026, апеляційну скаргу ТОВ "Будіва ТМ" у справі №914/830/26 розподілено колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Прядко О.В., суддів: Рима Т.Я., Манюка П.Т.
Ухвалою від 29.06.2026 колегія суддів відкрила апеляційне провадження у справі №914/830/26 та призначила апеляційну скаргу до розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Матеріали справи №914/830/26 надійшли до апеляційного господарського суду 02.07.2026.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 270 ГПК України, у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції починається з відкриття першого судового засідання або через п`ятнадцять днів з дня відкриття апеляційного провадження, якщо справа розглядається без повідомлення учасників справи.
Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції розглядається протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі (ч. 1 ст. 273 ГПК України).

Встановлені обставини.
Позивач на виконання вимог ч. 1 ст. 124 ГПК України у позовній заяві повідомив, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат складається з суми сплаченого судового збору та витрат на правничу допомогу в орієнтовному розмірі 20000,00 грн. Також у прохальній частині позовної заяви позивач просив, серед іншого, стягнути з відповідача судові витрати.
У заяві про ухвалення додаткового рішення у справі №914/830/26 (вх.№2443/26 від 26.05.2026) позивач заявив про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції, та просив стягнути їх з відповідача у розмірі 18000,00 грн.
З матеріалів справи вбачається, що правову допомогу ТОВ "Будіва ТМ" у зв`язку з розглядом справи №914/830/26 в суді першої інстанції надавала адвокат Ровкова Світлана Володимирівна, повноваження та обсяг прав якої підтверджуються ордером на надання правничої допомоги серії ВН №1654884 від 02.02.2026 та свідоцтвом про право зайняття адвокатською діяльністю ОД №003235 від 21.03.2018.
Суд першої інстанції встановив, що між ТОВ "Будіва ТМ" (клієнт) та адвокатом Ровковою С.В. укладено договір про надання правничої допомоги №1/02 від 02.02.2026 (далі – договір №1/02 від 02.02.2026).
Відповідно до п. 3.1 договору №1/02 від 02.02.2026, клієнт зобов`язується сплатити адвокату вартість послуг адвоката (гонорар), що надаються, у порядку та строки, визначені у додаткових угодах, які є невід`ємною частиною договору. Вартість фактично наданих послуг визначається на підставі складених та підписаних сторонами актів наданих послуг за договором.
02.03.2026 між ТОВ "Будіва ТМ" (клієнт) та адвокатом Ровковою Світланою Володимирівною укладено додаткову угоду №1 до договору №1/02 від 02.02.2026, згідно з якою адвокат надає клієнту правову (правничу) допомогу у Господарському суді Львівської області у справі за позовом ТОВ "Будіва ТМ" до ТОВ "Житлоінвестбуд-ЛВ" про стягнення заборгованості (п. 1). Правова допомога полягає у такому: визначення правової позиції, аналіз судової практики, підготовка та складення позовної заяви та інших процесуальних документів до суду, у яких існує доцільність, збирання доказів, в тому числі шляхом направлення адвокатських запитів, участь в судових засіданнях, виконання інших дій в інтересах клієнта (п. 2). Сторони домовились, що правова допомога, визначена у п. п. 1-2 даної додаткової угоди, надається клієнту погодинно у порядку, передбаченому цією додатковою угодою (п. 3). Час надання правової допомоги адвокатом визначається за обсягом фактично витраченого часу на здійснення передбачених цією додатковою угодою дій в інтересах клієнта (п. 4). Вартість однієї години з надання послуг правової допомоги складає 2000,00 грн (п. 5).
Відповідно до акта №1 від 25.05.2026 наданих послуг за договором про надання правничої допомоги №1/02 від 02.02.2026 та додатковою угодою №1 від 02.03.2026, адвокатом надано послуги у справі №914/830/26 у загальному розмірі 18000,00 грн, що включає:
- проведення адвокатом з керівництвом ТОВ "Будіва ТМ" зустрічі для обговорення, визначення стратегії та правової позиції товариства, 1 год – 2000,00 грн;
- аналіз чинного законодавства та судової практики на предмет відповідності обраного позивачем способу захисту законодавству, 1 год – 2000,00 грн;
- підготовка (складення) позовної заяви, 2 год – 4000,00 грн;
- аналіз, збирання, копіювання доказів, що були долучені до позовної заяви для суду, 1 год – 2000,00 год;
- підготовка (складення) розрахунку заборгованості (додаток 1 до позову), 1 год – 2000,00 грн;
- підготовка (складення) розрахунку пені, інфляційних, 3% річних, штрафу (додаток 2 до позову), 2 год – 4000,00 грн;
- складання заяви про ухвалення додаткового рішення, 1 год – 2000,00 грн.
Відповідач зі свого боку заперечував заявлений позивачем розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката у зв`язку з невідповідністю вимогам обґрунтованості, розумної необхідності та співмірності з фактичним обсягом наданої правничої допомоги, вбачав наявність підстав для залишення заяви позивача про ухвалення додаткового рішення без розгляду.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції під час ухвалення постанови. Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції.
Відповідно до ч. ч. 1-5 ст. 236 ГПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з приписами ч. ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. 
Відповідно до ч. 1 ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України).
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (ст. 124 ГПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст. 126 ГПК України): подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат (ст. 129 ГПК України) (постанови Верховного Суду від 19.07.2021 у справі №910/16803/19, від 25.03.2026 у справі № 910/7099/21).
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).
Частиною 8 ст. 129 ГПК України унормовано, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Процесуальний закон не визначає конкретних вимог щодо змісту та форми такої заяви, зокрема не вказує на те, що вона повинна бути зроблена лише у письмовій формі, а також, що така заява має бути зроблена на певній процесуальній стадії. Закон лише встановлює граничний строк звернення із заявою - до закінчення судових дебатів (п. 3.6 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.01.2022 у справі №921/221/21, п. 20 постанови від 31.05.2022 у справі №917/304/21).
Оскільки в процедурі спрощеного провадження стадія судових дебатів відсутня, то вимога ч. 8 ст. 129 ГПК України про подання доказів щодо розміру понесених судових витрат до закінчення судових дебатів - не може розповсюджуватися на сторін у справі, яка розглядається у спрощеному провадженні. У такому разі підлягає застосуванню інша вимога ч. 8 ст. 129 ГПК України про подання доказів щодо розміру понесених судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду (п. 4.2.4 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06.10.2020 у справі №922/376/20).
У випадку розгляду справи у порядку спрощеного провадження, коли проведення судових дебатів процесуальним законом взагалі не передбачено, учасник справи має дотримуватися встановленого п. 2 ч. 8 ст. 129 ГПК України п`ятиденного строку для подання заяви про розподіл судових витрат та доказів понесення таких витрат, а в разі його пропуску - належним чином обґрунтувати поважність причин (п. 24 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 30.09.2021 у справі №918/853/20).
Аналогічні висновки наведені у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07.09.2022 у справі №911/2130/21.
Зважаючи на вищевикладене, оскільки розгляд справи №914/830/26 здійснювався у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи і судові дебати не проводилися, у позовній заяві наведено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, який включає у тому числі й витрати на правничу допомогу, у прохальній частині позовної заяви заявлено про стягнення з відповідача судових витрат, заяву про ухвалення додаткового рішення від 25.05.2026 з доказами понесення витрат на правничу допомогу подано в останній день строку, визначеного ч. 2 ст. 129 ГПК України, колегія суддів вважає, що позивач заявив про стягнення витрат на професійну правничу допомогу та надав докази їх понесення у порядку, межах та строк, які визначені чинним процесуальним законодавством. Відтак колегія суддів відхиляє аргументи скаржника про недотримання позивачем процедури, унормованої ч. 8 ст. 129 ГПК України, та ненадання судом першої інстанції належної оцінки зазначеним обставинам як необґрунтовані й такі, що не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду оскаржуваного судового рішення.
Частиною 4 ст. 126 ГПК України унормовано, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Визначивши розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, суд здійснює розподіл таких витрат.
Загальне правило розподілу судових витрат наведене у ч. 4 ст. 129 ГПК України, відповідно до якої інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Водночас під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд:
1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у ч. 4 ст. 126 ГПК України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;
2) з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні витрат, понесених нею на правову допомогу повністю або частково, - керуючись критеріями, що визначені ч. ч. 5-7, 9 ст. 129 ГПК України (а саме: пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення або заявлення неспівмірно вищої суми судових витрат, порівняно з попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами.
Сукупний аналіз норм процесуального кодексу, якими врегульовано питання критеріїв визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу (ст. ст. 126, 129 ГПК України), дає підстави дійти висновку, що вирішення питання розподілу витрат на професійну правничу допомогу по суті (розміру суми витрат, які підлягають відшкодуванню) є обов`язком суду, зокрема, шляхом надання оцінки доказам, поданим стороною із застосуванням критеріїв, визначених у ст. 126 та ч. ч. 5-7, 9 ст. 129 ГПК України.
Такий обов`язок у кожному конкретному випадку реалізовується на засадах змагальності та рівності сторін, шляхом надання сторонам можливості надати свої міркування/заперечення. За наслідками оцінки обставин справи і наведених учасниками справи щодо цього питання обґрунтувань та дослідження поданих стороною доказів за правилами ст. 86 ГПК України, суд і ухвалює рішення в цій частині.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 02.02.2024 у справі №910/9714/22.
Колегія суддів зазначає, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях ч. ч. 5, 6 ст. 129 ГПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.
Зі змісту оскаржуваного додаткового рішення вбачається, що місцевий господарський суд здійснив оцінку доказів у справі з дотриманням ст. ст. 2, 86, 123, 126, 129 ГПК України.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово виснувала, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (п. 5.44 постанови від 12.05.2020 у справі №904/4507/18, п. 135 постанови від 16.11.2022 у справі №922/1964/21);
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц).
Критерії оцінки реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та неодмінності), а також розумності їхнього розміру застосовують з огляду на конкретні обставини справи, тобто є оціночним поняттям. Вирішення питання оцінки суми витрат, заявлених до відшкодування, на предмет відповідності зазначеним критеріям є завданням того суду, який розглядав конкретну справу і мав визначати суму відшкодування з належним урахуванням особливостей кожної справи та всіх обставин, що мають значення (постанова Верховного Суду від 06.05.2026 у справі №676/4395/20).
Зі змісту додаткового рішення від 09.06.2026 у справі №914/830/26 вбачається, що суд першої інстанції дослідив надані позивачем докази, оцінив обсяг виконаних адвокатом робіт крізь призму критеріїв розумності, необхідності та співмірності, врахував характер і складність справи, порядок її розгляду, а також інші обставини, що мають значення для вирішення питання про розподіл судових витрат, і саме з урахуванням сукупності цих обставин визначив розмір витрат, які підлягають відшкодуванню.
За наведеного відсутні підстави для висновку, що суд першої інстанції не врахував взаємопов`язаність таких послуг, як: проведення консультацій з довірителем, аналіз чинного законодавства та судової практики, підготовка розрахунків і необхідних доказів, із підготовкою позовної заяви, які за своїм змістом є складовими єдиного комплексу дій, спрямованих на підготовку та подання позову, і не потребують окремого виділення при оцінці розумності витрат.
Так само матеріали справи не дають підстав стверджувати, що суд першої інстанції залишив поза увагою правову природу заяви про розподіл судових витрат як процесуального документа, подання якого пов`язане з реалізацією права позивача на підтвердження понесених ним витрат на професійну правничу допомогу і не підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача.
Також ненаведення судом першої інстанції окремих мотивів щодо добросовісності поведінки відповідача чи його дій, спрямованих на фактичне врегулювання спору, за встановлених обставин справи не свідчить про неправильне застосування судом норм процесуального права та не є самостійною підставою для скасування додаткового рішення, оскільки судом було досліджено всі обставини, необхідні для вирішення питання про розподіл судових витрат, а оскаржуване судове рішення містить належне мотивування щодо визначення загального розміру витрат, які підлягають відшкодуванню, із застосуванням критеріїв, передбачених процесуальним законом.
Матеріали справи не містять доказів чи розрахунків відповідача, які свідчили б про неспівмірність та (або) нерозумність заявленого позивачем розміру витрат на оплату адвокатських послуг та (або) про неналежність послуг адвоката Ровкової С.В. до цієї справи.
Отже доводи апеляційної скарги у цій частині не спростовують правильності висновків суду першої інстанції та фактично зводяться до незгоди скаржника з наданою судом оцінкою доказів і визначеним розміром витрат. Однак саме лише прагнення скаржника ще раз розглянути та оцінити ті самі обставини і докази у справі не є достатньою і безумовною підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.
Підсумовуючи, колегія суддів зазначає, що доводи скаржника, які стали підставою для відкриття апеляційного провадження у цій справі, не знайшли свого підтвердження за результатами апеляційного перегляду. Визначених процесуальним законом підстав для скасування чи зміни оскаржуваного додаткового рішення не вбачається.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно з ч. 1 ст. 276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Незгода скаржника із судовим рішенням або з правовою оцінкою та правовими висновками, які містяться у судовому рішенні, не свідчить про його незаконність. Скаржник не надав жодних належних і допустимих доказів на підтвердження власних доводів, які могли б бути прийняті та досліджені судом апеляційної інстанції у розумінні ст. ст. 73, 76-79, 86 ГПК України.
За наведених вище обставин колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги ТОВ "Житлоінвестбуд-ЛВ" від 22.06.2026 без задоволення, а додаткового рішення Господарського суду Львівської області від 09.06.2026 у справі №914/830/26 без змін. 
Керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 276, 281-284 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд 
УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлоінвестбуд-ЛВ" від 22.06.2026 (вх.№01-05/2022/26 від 23.06.2026) залишити без задоволення
2. Додаткове рішення Господарського суду Львівської області від 09.06.2026 у справі №914/830/26 залишити без змін.
3. Матеріали справи №914/830/26 повернути до Господарського суду Львівської області.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, визначені ст. ст. 287-291 ГПК України.

Головуючий суддя (суддя-доповідач) Прядко О.В.

Суддя Рим Т.Я.

Суддя Манюк П.Т.