ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 500/1653/26
14 липня 2026 року	м.Тернопіль	
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:
головуючої судді Дерех Н.В. 
розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (надалі, позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (надалі, відповідач), в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 14.11.2025 №1400-0303-8/95505 щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно з пунктом 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області зарахувати з 08.03.2024 ОСОБА_1 періоди роботи з 08.02.1999 по 01.08.1999, з 02.11.1999 по 16.02.2000, з 18.08.2000 по 31.05.2001, з 16.10.2002 по 06.02.2003, з 02.07.2004 по 31.08.2004, з 01.10.2004 по 29.06.2006 до стажу роботи в особливо шкідливих та особливо важких умовах праці за Списком №1 та три роки додатково до страхового стажу відповідно до абзаців 9-10 частини З ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області призначити та виплатити з 08.03.2024 ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 
Позов обґрунтований тим, що позивач не погоджується з такими твердженнями відповідача щодо відсутності у нього необхідного страхового та пільгового стажу для призначення пільгової пенсії по віку за Списком №1, виключення із страхового та пільгового стажу раніше зарахованих відповідачем періодів роботи позивача, вважає такі дії відповідача протиправними. Вважає, що належними доказами підтвердив наявний у позивача пільговий стаж для призначення пенсії за Списком №1.
Ухвалою суду від 25.03.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Заперечуючи проти позовних вимог, представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в яких просив відмовити у задоволенні позову повністю. Вважає, що рішенням відповідача від 14.11.2025 №1400-0303-8/95505, правомірно вирішено відмовити ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону № 1058-ІV у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу та страхового стажу в особливо шкідливих та особливо важких умовах праці за Списком № 1.
Як встановлено судом, ОСОБА_1 05.03.2024 подав заяву про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України.
15.03.2024 позивач отримав лист Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області №1900-0204-8/13338, до якого долучено рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про відмову у призначенні пенсії від 14.03.2024 за №192050004196 у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу для призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
У зазначеному рішенні про відмову у призначенні пенсії позивачу відповідач зазначав, що вік заявника на дату подання заяви - 49 років 11 місяців, страховий стаж - 26 років 10 місяців 08 днів, пільговий стаж за Списком №1 становить 09 років 09 місяців 0 днів. Відповідач вказав, що за поданими документами: до страхового стажу не зараховано періоди: - роботи протягом вересня 2004 року, листопада 2007 року, серпня, листопада-грудня 2008 року, оскільки в реєстрі застрахованих осіб відсутні дані про нарахування доходу та сплату страхових внесків; - отримання матеріальної допомоги по безробіттю з 29.01.1999 по 07.02.1999 згідно з довідкою №14/01-1/175, оскільки не підтверджено, що виплата матеріальної допомоги по безробіттю здійснювалася у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації; до пільгового стажу за списком №1 не зараховано періоди: - роботи протягом вересня 2004 року, листопада 2007 року, серпня, листопада-грудня 2008 року згідно із довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 04.03.2024 №04/03/2, оскільки періоди не зараховані до страхового стажу. Таким чином, у зв`язку із відсутність необхідного пільгового стажу (10 років), відповідач відмовив позивачу в призначенні пенсії за Списком №1.
Рішенням суду від 08 серпня 2024 року у справі №500/3766/24 у позові позивача до ГУ ПФУ в Тернопільській області як відповідача про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено повністю.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04 вересня 2025 року у справі №500/3766/24, апеляційну скаргу позивача задоволено частково. Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 08 серпня 2024 року у справі №500/3766/24 скасовано та прийнято нову постанову, якою адміністративний позовом позивача задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення відповідача від 14 березня 2024 року №192050004196 про відмову в призначенні позивачу пенсії. Зобов`язано відповідача зарахувати позивачу до страхового стажу відповідно до статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та до стажу за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, періоди роботи за вересень 2004 року, листопад 2007 року, серпень, листопад-грудень 2008 року та повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 05.03.2024, із врахуванням висновків суду.
У подальшому, в листопаді 2025 року позивач отримав лист відповідача від 14.11.2025 №1400-0303-8/95505, до якого долучено нове рішення відповідача від 14.11.2025 №1400-0303-8/95505 про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
У рішенні відповідача від 14.11.2025 №1400-0303-8/95505 зазначено, що станом на дату подання заяви про призначення пенсії заявник досягнув віку 49 років 11 місяців, страховий стаж становив 26 років 10 місяців 08 днів (в тому числі додатково за повних 09 років роботи за Списком » 1), страховий стаж в особливо шкідливих та особливо важких умовах праці за Списком №1- 09 років 09 місяців 10 днів. На виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04 вересня 2025 року у справі №500/3766/24 повторно розглянуто заяву від 05.03.2024 та документи електронної пенсійної справи. Керуючись пунктом 3 ст. 44 Закону №1058-ІУ довідки від 01.03.2024 №01/03/1, від 04.03.2024 №04/03/1, №04/03/2, які видані ВАТ «Бережанський склозавод», направлено на перевірку обґрунтованості та достовірності поданих відомостей, умов праці та інших відомостей, передбачених чинним законодавством для визначення права на пенсію. За результатами перевірки первинних документів, на підставі яких видані вищезазначені довідки, а саме акту від 04.04.2024 №1900-1103-1/1677, складеного відділом контрольно-перевірочної роботи ГУ ПФУ в Тернопільській області встановлено, що - в наказах про прийняття на роботу, про надання відпусток (в 2000, 2004-2006 роках), книгах по нарахуванню заробітної плати (протягом січня 2001 - грудня 2003 року, в 2004-2008 роках) по батькові зазначено « ОСОБА_2 », що не відповідає паспортним даним « ОСОБА_3 »; - за даними особової картки форми Т-2 та наказів по організації не підтверджено роботу на посадах, зазначену у довідках, в періоди з 08.02.1999 по 01.08.1999 - видувальником скловиробів (за документами учень видувальника скловиробів), з 02.11.1999 по 16.02.2000 - обробником видувних виробів (за документами - учень обробника скловиробів), з 16.10.2002 по 06.02.2003 - видувальником скловиробів (за документами - учень видувальника скловиробів). Також у зазначеному рішенні відповідача вказано, що згідно із наказами про результати атестації робочих місць за умовами праці, прийнятих за період протягом 1993-2005 років, не підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення учням видувальника скловиробів, учням обробника скловиробів. У зв`язку із новими обставинами обставинами по справі, при виконанні Постанови від 04.09.2025 обчислення страхового стажу в особливо шкідливих і в особливо важких умовах праці проведено за даними довідок від 01.03.2024 № 01/03/1, від 04.03.2024 №04/03/1, №04/03/2, з урахуванням результатів перевірки (акту від 04.04.2024 №1900-1103-1/1677), а саме особової картки форми Т-2, наказів з основної діяльності (про прийняття, переведення на іншу роботу, надання відпусток), в яких вірно зазначено по батькові заявника та посади відповідають посадам, зазначеним у довідках. До страхового стажу в особливо шкідливих та особливо важких умовах праці за Списком №1 зараховано періоди: з 02.08.1999 по 11.11.1999, з 17.02.2000 по 17.08.2000, з 01.06.2001 по 15.10.2002, з 07.02.2003 по 01.07.2004, з 01.09.2004 по 30.09.2004, з 30.06.2006 по 31.10.2007, з 01.11.2007 по 30.11.2007, з 01.12.2007 по 31.07.2008, з 01.08.2008 по 31.08.2008, з 01.09.2008 по 30.09.2008, з 01.10.2008 по 31.10.2008, з 01.11.2008 по 02.12.2008, з 22.04.2009 по 05.08.2009, та який становить 06 років 04 місяці 09 днів. До страхового стажу особливо шкідливих та особливо важких умовах праці за Списком №1 не зараховано періоди: з 08.02.1999 по 01.08.1999, з 02.11.1999 по 16.02.2000, з 18.08.2000 по 31.05.2001, з 16.10.2002 по 06.02.2003, з 02.07.2004 по 31.08.2004, з 01.10.2004 по 29.06.2006. Страховий стаж становить 24 роки 02 місяці 10 днів ( в тому числі за повних 06 років роботи за Списком № 1). Таким чином, у зв`язку із відсутність необхідного пільгового стажу (10 років), відповідач знову відмовив позивачу в призначенні пенсії за Списком №1.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду регулюють Закони України від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ Про пенсійне забезпечення (далі - Закон №1788-ХІІ), від 09 липня 2003 року № 1058-ІV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Закон №1058- IV).
Відповідно до п. 16 розділу XV Прикінцеві положення Закону №1058-ІV до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Частиною першою статті 24 Закону №1058-ІУ визначено, що страховий стаж це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Згідно з приписами ч. 4 ст. 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Статтею 62 Закону №1788-ХІІ визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Поряд з цим, відповідно до пункту 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Також, відповідно до пункту 1 Порядку застосування Списків №1 та №2 виробництв, робіт і професій, посад та показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пільгове пенсійне забезпечення, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.12.2005 за №1451/11731 (далі - Порядок застосування Списків №383), пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників (далі - Список №1) та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників (далі - Список №2), затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, які мали право на пенсію за віком на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.
Пунктом 3 Порядку застосування Списків №383 передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи.
Пунктом 10 Порядку застосування Списків №383 передбачено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637).
Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 19.02.2020 у справі №520/15025/16-а, особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком № 2, відповідно до пункту б статті 13 Закону №1788-XII. При цьому на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Державну службу України з питань праці (Держпраці).
Отже, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому, контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.
Водночас, суд зауважує, що згідно п.4.2. Порядку №383, результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.
При цьому, на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці чи інших офіційних документах. Неточні записи у первинних документах по обліку трудового стажу, яку займав позивач у той чи інший період його роботи на підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не можуть бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу, що дає право на призначення пільгової пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві. У свою чергу, недоліки ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації (зокрема, довідок) з вини адміністрації підприємства не можуть бути підставою для позбавлення особи її права на соціальний захист. Така позиція узгоджується із висновками Верховного Суду в постанові від 21.02.2018 у справі № 687/975/17.
Підставою для призначення пенсії на пільгових умовах є відповідний підтверджений стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки чи інших документів (довідок), оскільки визначальним є саме підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах.
Щодо не зарахування до пільгового стажу позивача періодів його роботи з 08.02.1999 по 01.08.1999, з 02.11.1999 по 16.02.2000, з 18.08.2000 по 31.05.2001, з 16.10.2002 по 06.02.2003, з 02.07.2004 по 31.08.2004, з 01.10.2004 по 29.06.2006 суд зазначає наступне.
При поданні заяви про призначення пенсії та її виплату 05.03.2024 позивач поряд із іншими документами подав відповідачу трудову книжку серії НОМЕР_1 та довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 01.03.2024 №01/03/1, від 04.03.2024, №04/03/1 та № 04/03/2.
Згідно із трудовою книжкою серії НОМЕР_1 , позивач 08.02.1999 прийнятий на роботу учнем видувальника скловиробів на АТ «Бережанський склозавод» (запис №10 трудової книжки). 02.08.1999 позивач переведений набирачем скломаси по ІІ розряду (запис №11 трудової книжки). 02.11.1999 позивач переведений учнем обробника скловиробів (запис №12 трудової книжки). 17.02.2000 позивачу присвоєно ІІІ розряд обробника видувних виробів (запис №13 трудової книжки). 16.10.2002 позивач переведений учнем видувальника скловиробів (запис №14 трудової книжки). 02.12.2008 позивач звільнений з роботи за згодою сторін, ст. 36 КЗпП України. 22.04.2009 позивач прийнятий на роботу на ВАТ «Бережанський склозавод» тимчасово обробником видувних виробів. 05.08.2009 позивач звільнений з роботи за згодою сторін, п. 1 ст. 36 КЗпП України.
Відповідно до уточнюючої довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 01.03.2024 №01/03/1, позивач з 08.02.1999 по 01.08.1999 (0 років 05 місяців 25 днів) виконував роботу в шкідливих умовах в скляному виробництві - видував гарячі скловироби вручну і працював за професією «видувальник скловиробів», що передбачена Списком №1, розділом ХУ, підрозділом Іа, постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162 та з 02.11.1999 по 16.02.2000 (0 років 03 місяці 14 днів) виконував роботу в шкідливих умовах в скляному виробництві - обробляв видувні вироби і працював за професією «обробник видувних виробів», що передбачена Списком №1, розділом ХУ, підрозділом ІІа, постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162. 
Згідно з уточнюючою довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 04.03.2024 №04/03/1, позивач з 02.08.1999 по 01.11.1999 (0 років 02 місяці 30 днів) виконував роботу в шкідливих умовах в скляному виробництві - набирав гарячу скломасу вручну і працював за професією «набирач скломаси», що передбачена Списком №1, розділом ХУ, підрозділом 1а, постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162, та з 17.02.2000 по 15.10.2002 ( 02 роки 07 місяців 28 днів) виконував роботу в шкідливих умовах в скляному виробництві - обробляв гарячі скловироби вручну і працював за професією «обробник видувних виробів», що передбачена Списком №1, розділом ХУ, підрозділом 1а, постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162.
Відповідно до уточнюючої довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 04.03.2024 №04/03/2, позивач з 16.10.2002 по 02.12.2008 (06 років 01 місяць 17 днів) виконував роботу в шкідливих умовах в скляному виробництві - видував гарячі скловироби вручну і працював за професією «видувальник скловиробів», що передбачена Списком №1, розділом ХУ, підрозділом 1а, постанов Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162 та від 16.01.2003 №36 та з 22.04.2009 по 05.08.2009 (0 років 03 місяці 14 днів) виконував роботу в шкідливих умовах в скляному виробництві - обробляв гарячі скловироби вручну і працював за професією «обробник видувних виробів», що передбачена Списком №1, розділом ХУ, підрозділом 1а, постанови Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36.
Стосовно зарахування до пільгового стажу по Списку №І періодів роботи позивача з 08.02.1999 по 01.08.1999, з 02.11.1999 по 16.02.2000, з 18.08.2000 по 31.05.2001, з 16.10.2002 по 06.02.2003, з 01.01.2005 по 29.06.2006, суд зазначає, що вказані періоди роботи позивача в особливо шкідливих та особливо важких умовах праці за Списком №І, окрім уточнюючих довідок, виданих ВАТ «Бережанський склозавод» від 01.03.2024 №01/03/1, від 04.03.2024 №04/03/І та №04/03/2, також підтверджуються частково поданими відомостями ВАТ «Бережанський склозавод» до системи персоніфікованого обліку. Так, зокрема у розділі «Відомості по спеціальному стажу (за наявності даних за періоди до 2009 року включно) Індивідуальних відомостей про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-5) зазначено, що позивач пропрацював в особливо шкідливих та особливо важких умовах праці за Списком №1 (код підстави для обліку підстави ЗП 3013А11) у 1999 році - 11 місяців 28 днів, у 2000 році - 12 місяців, у 2001 році - 12 місяців, у 2002 році - 12 місяців, у 2003 році - 12 місяців, у 2005 році - 12 місяців, у 2006 році - 12 місяців.
Суд зауважує, що відповідно до Додатку 8 Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованих внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування органам Пенсійного фонду України, затвердженого постановами Правління Пенсійного фонду України від 10.06.2004 №7-6, від 05.11.2009 №26-1, код ЗП3013А1 з 05.11.1991 означає, що працівник, зайнятий повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць.
Щодо зарахування до пільгового стажу по Списку №І періодів роботи позивача з 02.07.2004 по 31.08.2004 та з 01.10.2004 по 31.12.2004, позивач зазначає, що вказані періоди його роботи в особливо шкідливих та особливо важких умовах праці за Списком №1 підтверджені уточнюючою довідкою, виданою ВАТ «Бережанський склозавод» від 04.03.2024 №04/03/2, в якій зазначено зокрема, що у вказаний період часу позивач виконував роботу в шкідливих умовах в скляному виробництві - видував гарячі скловироби вручну і працював за професією «видувальник скловиробів», що передбачена Списком №І, розділом Х підрозділом 1а, постанов Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162 та від 16.01.2003 №36. Також вказаний факт роботи позивача підтверджений актом перевірки ГУ ПФУ в Тернопільській області від 04.04.2004 №1900-1103-1/1677, де зазначено, що у особистій картці працівника ОСОБА_1 в розділі ІІ «Призначення і переведення» зроблено зокрема запис про роботу Позивача з 06.02.2003 (підстава - наказ видувальником скловиробів від 07.02.2003 /о 62), згідно записки від 02.07.2004 №767 щорічна відпустка надавалася ОСОБА_1 (так в документі), обробнику видувних виробів на 31 к.д., згідно наказу від 31.05.2005 №452 щорічна відпустка надавалася ОСОБА_1 (так в документі), обробнику видувних виробів на 31 к.д. 
З приводу допущеної роботодавцем описки у зазначенні по батькові позивача, суд зазначає, що вини позивача у правильності ведення кадрової документації роботодавцем немає, а тому власне недотримання правил ведення кадрової документації може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для позивача, а отже, не може впливати на його особисті права, зокрема на права У сфері соціального забезпечення.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 06.02.2018 у справі №677/277/17.
Підсумовуючи вищенаведене, на переконання суду, що відповідач протиправно не врахував до пільгового стажу позивача по Списку №1 періоди з 08.02.1999 по 01.08.1999, з 02.11.1999 по 16.02.2000, з 18.08.2000 по 31.05.2001, з 16.10.2002. по 06.02.2003, з 02.07.2004 по 31.08.2004, з 01.10.2004 по 29.06.2006.
Щодо не зарахування позивачу до страхового стажу додаткових років за періоди роботи в особливо шкідливих та особливо важких умовах праці за Списком №1 з 08.02.1999 по 01.08.1999, з 02.11.1999 по 16.02.2000, з 18.08.2000 по 31.05.2001, з 16.10.2002 по 06.02.2003, з 02.07.2004 по 31.08.2004, з 01.10.2004 по 29.06.2006.
Відповідно до абзаців 9-10 частини 3 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.
За кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.
Згідно із протоколом розрахунку стажу позивача, долученого відповідачем до рішення про відмову у призначенні пенсії від 14.03.2024 №192050004196, страховий стаж позивача становив 17 років 10 місяців 08 днів та 09 років додатково за роботу по Списку №1, що в цілому становило 26 років 10 місяців 08 днів.
Відповідно до протоколу розрахунку стажу позивача, долученого відповідачем до рішення про відмову у призначенні пенсії від 14.11.2025 №1400-0303-8/95505, страховий стаж позивача становить 18 років 02 місяці 10 днів та 06 років додатково за роботу по Списку №1, що в цілому становить 24 роки 02 місяці 10 днів.
У зв`язку із тим, що відповідачем протиправно не зараховано позивачу до страхового стажу періоди роботи в особливо шкідливих та особливо важких умовах праці за Списком №1 з 08.02.1999 по 01.08.1999, з 02.11.1999 по 16.02.2000, з 18.08.2000 по 31.05.2001, з 16.10.2002 по 06.02.2003, з 02.07.2004 по 31.08.2004, з 01.10.2004 по 29.06.2006 (03 роки 09 місяців 15 днів), суд вважає, що до страхового стажу позивача протиправно не враховано 03 роки страхового стажу, - як додаткові роки за роботи в особливо шкідливих та особливо важких умовах праці за Списком №1.
Таким чином, на момент подання заяви про страховий призначення пенсії 05.03.2024, стаж позивача становив 27 років 02 місяці 10 днів (24 роки 02 місяці 10 днів 7 роки додатково), пільговий стаж по Списку №1 - 10 років 01 місяць 24 дні (06 років 04 місяці 09 днів - 03 роки 09 місяців 15 днів), що, на думку суду, дає право позивачу на призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно з пунктом 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
В свою чергу, спірне рішення відповідача є протиправним та таким, що підлягає до скасування.
При вирішенні спору також враховує, що відповідно до пункту 4.2 розділу IV Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846; далі Порядок №22-1, зі змінами), після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
Відповідно до абз.1 п.4.10 Порядку №22-1, після призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший вид електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем фактичного проживання особи, за місцезнаходженням установи виконання покарань, де відбуває покарання засуджений до позбавлення (обмеження) волі, для здійснення виплати пенсії.
Відтак, на думку суду, виплата пенсії позивача здійснюється за місцем її фактичного проживання, а саме Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області.
Так, у межах спірних правовідносин заява позивача про призначення пенсії на пільгових умовах розглянута за принципом екстериторіальності ГУ ПФУ в Миколаївській області, та за результатом її розгляду прийнято рішення від 14.11.2025 за №1400-0303-8/95505, яким відмовлено у здійсненні перерахунку пенсії позивача.
Відтак, позовні вимоги щодо зобов`язання відповідача здійснювати виплату пенсії не підлягають до задоволення, адже, на думку суду, виплата пенсії позивача здійснюється Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області.
Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог. Розподіл судових витрат здійснюється у відповідності до ст. 139 КАС України.
Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 14.11.2025 №1400-0303-8/95505 щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно з пунктом 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області зарахувати з 08.03.2024 ОСОБА_1 періоди роботи з 08.02.1999 по 01.08.1999, з 02.11.1999 по 16.02.2000, з 18.08.2000 по 31.05.2001, з 16.10.2002 по 06.02.2003, з 02.07.2004 по 31.08.2004, з 01.10.2004 по 29.06.2006 до стажу роботи в особливо шкідливих та особливо важких умовах праці за Списком №1 та три роки додатково до страхового стажу відповідно до абзаців 9-10 частини 3 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області призначити з 08.03.2024 ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 1 ч 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на користь ОСОБА_1 605 (шістсот п`ять) грн. 6 коп. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Повне судове рішення складено та підписано 14 липня 2026 року.
Копію рішення надіслати учасникам справи.
Реквізити учасників справи:
позивач - ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_2 ),
відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (місцезнаходження: вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, Миколаївський р-н, Миколаївська обл., 54008 код ЄДРПОУ:13844159).
Головуюча суддя Дерех Н.В.