Справа № 560/6983/26
РІШЕННЯ
іменем України

27 серпня 2026 року | м. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Салюка П.І. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач у віці 20 років уклав контракт про проходження військової служби, брав безпосередню участь у бойових діях понад шість місяців та отримав поранення, внаслідок якого йому встановлено ІІ групу інвалідності й звільнено зі служби за станом здоров`я. Позивач вважає протиправною відмову військової частини НОМЕР_1 у виплаті одноразової грошової винагороди в розмірі 1 000 000 грн, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 №153, оскільки припинення військової служби відбулося з незалежних від нього причин унаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини.
Ухвалою суду від 28.04.2026 відкрито провадження в адміністративній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.
Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначив, що обов`язковою умовою виплати винагороди за постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 №153 є проходження військової служби станом на 13.02.2025, тоді як позивача виключено зі списків особового складу військової частини 23.08.2024.
Дослідивши матеріали адміністративної справи, з`ясувавши всі обставини справи, суд встановив наступне.
Позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 13.05.2021 проходив строкову військову службу.
Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 12.042022 №95 «Про прийняття на військову службу за контрактом» молодшого сержанта ОСОБА_1 , кінолога кінологічної групи 1-го патрульного батальйону, на підставі наказу командира військової частини від 12.04.2022 №25 о/с прийнято на військову службу за контрактом та укладено контракт про проходження військової служби в Національній гвардії України строком на три роки - з 12.04.2022 до 12.04.2025.
Згідно з витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 13.03.2023 року №70 молодшого сержанта ОСОБА_1 , виключено зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення у зв`язку з переміщенням, відповідно до наказу командувача Національної гвардії України від 02 березня 2023 року №45 о/с, для подальшого проходження військової служби в розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_1 .
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 21.03.2023 року №88 позивача, який прибув із військової частини НОМЕР_2 для подальшого проходження військової служби, зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та на всі види забезпечення.
Відповідно до довідки військової частини НОМЕР_1 від 21.08.2024 №40/35/10/1-3166 молодший сержант ОСОБА_1 брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в місті Слов`янську Донецької області, у періоди з 15.03.2023 по 31.05.2023, з 13.06.2023 по 20.08.2023, з 02.09.2023 по 08.09.2023, з 14.10.2023 по 24.10.2023 з 06.08.2024 по 23.08.2024.
24.10.2023 під час виконання обов`язків військової служби позивач отримав вогнепальне осколкове сліпе поранення голови, черепно-мозкову травму та вогнепальне осколкове поранення правої сідничної ділянки. Обставини отримання поранення підтверджуються довідкою військової частини НОМЕР_1 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 25.07.2024 року №40/35/14-791.
Згідно з довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ №936843 від 18.09.2024 ОСОБА_1 встановлено ІІ групу інвалідності. Причиною інвалідності визначено травму, пов`язану із захистом Батьківщини.
Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 по стройовій частині від 23.08.2024 року №257 припинено (розірвано) контракт про проходження військової служби в Національній гвардії України та виключено зі списків особового складу військової частини і всіх видів забезпечення молодшого сержанта ОСОБА_1 .
У наказі зазначено, що позивача на підставі наказу командира військової частини по особовому складу від 16.08.2024 року №33 о/с звільнено відповідно до підпункту «б» пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у відставку за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби з виключенням із військового обліку.
25.02.2026 року позивач звернувся до військової частини НОМЕР_1 про нарахування та виплату одноразової грошової винагороди в розмірі 1 000 000 грн, передбаченої пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2025 року №153 «Про реалізацію експериментального проєкту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану».
Листом від 24.03.2026 року №25/35/13-М-291 військова частина НОМЕР_1 повідомила позивача про відсутність підстав для нарахування та виплати зазначеної винагороди. Відповідач послався на те, що станом на 13.02.2025 - дату набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України №153 - позивач був звільнений із військової служби та не перебував у списках особового складу військової частини, у зв`язку із чим, на думку відповідача, не належить до кола військовослужбовців, які мають право на таку виплату.
Не погодившись із відмовою військової частини НОМЕР_1 у нарахуванні та виплаті одноразової грошової винагороди, позивач звернувся до суду із цим позовом.
Не погоджуючись із такою відмовою, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 65 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Згідно із статтею 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби регламентовано Законом України від 25.03.1992 №2232-ХІІ "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі Закон №2232-XII), частиною першою статті 1 якого передбачено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Частиною 3 статті 1 Закону 2232-ХІІ визначено, що військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; взяття громадян на військовий облік; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Згідно з частиною 9 статті 1 Закону 2232-ХІІ щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають взяттю на військовий облік; призовники - особи, які взяті на військовий облік; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.
До категорії військовослужбовців прирівнюються іноземці та особи без громадянства, які відповідно до закону проходять військову службу у Збройних Силах України, Державній спеціальній службі транспорту та Національній гвардії України.
Призовникам, військовозобов`язаним, резервістам та військовослужбовцям оформлюється та видається військово-обліковий документ, який є документом, що визначає належність його власника до виконання військового обов`язку. Форма, порядок оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа для призовників, військовозобов`язаних та резервістів визначаються Кабінетом Міністрів України, а для військовослужбовців - відповідно Міністерством оборони України, Міністерством внутрішніх справ України, Службою безпеки України, розвідувальними органами України, Управлінням державної охорони України та Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України.
Відповідно до частини 1 статті 4 Закону 2232-ХІІ Збройні Сили України та інші військові формування комплектуються військовослужбовцями шляхом: призову (направлення) громадян України на військову службу; прийняття громадян України на військову службу за контрактом.
Держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів (частина 1 статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-XII (далі - Закон №2011-XII)).
Згідно з частиною 2 статті 9 Закону №2011-XII до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
За приписами частини 4 статті 9 Закону №2011-XII грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
11.02.2025 Кабінет Міністрів України прийняв постанову №153 "Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану", пунктом 2 якої затверджено Порядок реалізації експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану та форму контракту про проходження громадянами України віком від 18 до 25 років військової служби у Збройних Силах України, Національній гвардії України та Державній прикордонній службі України на посадах осіб рядового складу.
Пунктом 3 Постанови КМУ №153 встановлено, що: 1) учасниками експериментального проекту є: громадяни України віком від 18 до 25 років, які приймаються на військову службу за контрактом до Збройних Сил, Національної гвардії або Державної прикордонної служби на посади рядового складу; Збройні Сили; Національна гвардія; Державна прикордонна служба; Міністерство оборони; Міністерство внутрішніх справ; військові частини, визначені Генеральним штабом Збройних Сил, Головним управлінням Національної гвардії та Адміністрацією Державної прикордонної служби; 2) координатором експериментального проекту є Міністерство оборони; 3) фінансування експериментального проекту здійснюється за рахунок коштів державного бюджету.
Пунктом 4 Постанови КМУ №153 (зі змінами) встановлено, що громадянам України з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, які до набрання чинності цією постановою у віці до 25 років були прийняті або призвані на військову службу під час воєнного стану, введеного Указом Президента України “Про введення воєнного стану в Україні” від 24 лютого 2022 р. № 64, затвердженим Законом України “Про затвердження Указу Президента України “Про введення воєнного стану в Україні” від 24 лютого 2022 р. № 2102-IX, проходять військову службу та брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора (далі - бойові дії в районах ведення воєнних (бойових) дій), строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, виплачується одноразова грошова винагорода за тривалість проходження служби в бойових умовах (далі - винагорода) у розмірі 1 млн. гривень;
військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, винагорода виплачується пропорційно часу проходження військової служби із розрахунку 1/6 від 1 млн. гривень за кожні 30 днів безпосередньої участі у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій (сумарно обчислених);
військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою у зв`язку із наявністю у них захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час захисту Вітчизни, або їх перебуванням та звільненням з полону (крім тих, які добровільно здалися в полон) винагорода виплачується в повному обсязі;
військовослужбовцям, зазначеним в абзацах другому та третьому цього пункту у разі, коли вони притягувалися до кримінальної відповідальності, два або більше разів притягувалися до адміністративної відповідальності за вчинення військового адміністративного правопорушення або на підставі письмового наказу до дисциплінарної відповідальності за порушення військової дисципліни, які враховуються для оцінки стану дисципліни і строк дії дисциплінарних стягнень за які не закінчився, винагорода не виплачується;
виплата винагороди здійснюється також військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які відповідають вимогам щодо виплати винагороди, зазначеним в абзаці другому цього пункту, та:
були прийняті на військову службу за контрактом під час воєнного стану, з числа осіб, які проходили строкову військову службу;
проходили військову службу і були атестовані до присвоєння первинного офіцерського звання офіцерського складу “молодший лейтенант”;
проходили військову службу, мали спеціальні звання або класні чини та були переатестовані до присвоєння офіцерського звання.
Судом встановлено, що позивач у віці 20 років був прийнятий на військову службу за контрактом під час воєнного стану з числа осіб, які проходили строкову військову службу, належав до сержантського складу Національної гвардії України та брав безпосередню участь у бойових діях загальною тривалістю більше 6 місяців. Отже, позивач відповідає встановленим Постановою №153 вимогам щодо віку, часу прийняття на службу, категорії військовослужбовця та тривалості участі у бойових діях.
При цьому позивач не проходив військову службу станом на 13.02.2025 виключно внаслідок отриманого під час захисту Батьківщини поранення, через яке його визнано непридатним до військової служби з виключенням із військового обліку та встановлено ІІ групу інвалідності. Таким чином, припинення військової служби відбулося з незалежних від позивача обставин.
Постанова №153 не містить прямої заборони щодо виплати винагороди особам, звільненим до набрання нею чинності за станом здоров`я внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини. Позбавлення такої особи винагороди лише через неможливість продовжувати військову службу ставить її у менш сприятливе становище порівняно з військовослужбовцями, які після поранення зберегли придатність до служби, та не відповідає принципам соціальної справедливості й недискримінації.
За таких обставин відмова військової частини НОМЕР_1 , викладена в листі від 24.03.2026 №25/35/13-М-291, є протиправною.
На виконання Постанови КМУ №153 від 11.02.2025 Міністром оборони України видано Окреме доручення від 26.09.2025 №5601/уд, яким визначено алгоритм дій щодо отримання відповідних документів, які підтверджують право військовослужбовця на отримання грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах у розмірі 1 млн. гривень, та порядок виплати такої винагороди (шляхом внесення змін до наказу командира військової частини про виключення військовослужбовця зі списків особового складу).
Також в Окремому дорученні зазначено, що виплата винагороди військовослужбовцям проводиться за місце проходження служби.
Отже, порушене право позивача підлягає захисту шляхом зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 вчинити дії щодо виплати ОСОБА_1 грошової винагороди за тривалість проходження військової служби в бойових умовах у розмірі 1 000 000 грн, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 №153 «Про реалізацію експериментального проєкту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану», з урахуванням вимог Окремого доручення Міністра оборони України від 26.09.2025 №5601/уд.
У відповідності до частин 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Наведене свідчить про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.
Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов - задоволити.
Визнати протиправною відмову Військової частини НОМЕР_1 , викладену в листі від 24.03.2026 №25/35/13-М-291, у визнанні права ОСОБА_1 на отримання грошової винагороди за тривалість проходження військової служби в бойових умовах у розмірі 1 000 000 грн, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 №153 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану».
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 вчинити дії щодо виплати ОСОБА_1 грошової винагороди за тривалість проходження військової служби в бойових умовах у розмірі 1 000 000 грн, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 №153 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану», з урахуванням вимог Окремого доручення Міністра оборони України від 26.09.2025 №5601/уд.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: | ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_3 )
Відповідач: | Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_4 )

Головуючий суддя | | П.І. Салюк