| ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/7160/22 Суддя (судді) першої інстанції: Т.В. Смішлива

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючий суддя Парінов А.Б.,
судді:  Беспалов О.О.,
Кравченко Є.Д.,
розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у місті Києві на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 13 березня 2025 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сінта-Трейд" до Головного управління ДПС у м. Києві, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "СІНТА-ТРЕЙД" звернулось до суду з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві та Державної податкової служби України, в якому просило визнати протиправним і скасувати рішення Комісії Головного управління ДПС у м. Києві з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 31 січня 2022 року № 3733120/39958630 про відмову в реєстрації податкової накладної № 275 від 8 грудня 2021 року та зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати цю податкову накладну в Єдиному реєстрі податкових накладних датою її подання.
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 13 березня 2025 року позов задоволено повністю. 
Суд першої інстанції виходив із того, що оскаржуване рішення не містить конкретної інформації про причини та підстави відмови, а лише загальну фразу про ненадання документів, що підтверджують подію на дату виписки податкової накладної, без зазначення, яких саме документів бракує; що Товариство надало контролюючому органу разом із письмовими поясненнями належні первинні документи; що реальність господарської операції не є предметом розгляду у спорах про реєстрацію податкових накладних; і що код послуги 45.20 наявний у таблиці даних платника. Суд зобов`язав Державну податкову службу України зареєструвати податкову накладну в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, Головне управління ДПС у м. Києві подало апеляційну скаргу, в якій просить це рішення скасувати та ухвалити нове – про відмову в задоволенні позову. На обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на таке: по-перше, суд першої інстанції дослідив документи, які не подавалися на розгляд комісії, чим порушив принцип офіційного з`ясування обставин справи та принцип рівності учасників судового процесу і надав позивачу додаткові переваги в доказуванні; по-друге, договір не є первинним документом, оскільки його укладення лише засвідчує намір вчинити дії в майбутньому, а не їх фактичне виконання, тож надані позивачем документи не підтверджують реальності господарської операції; по-третє, зобов`язання Державної податкової служби України зареєструвати податкову накладну є втручанням у дискреційні повноваження контролюючого органу, тоді як належним способом захисту є зобов`язання повторно розглянути питання про реєстрацію.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Товариство з обмеженою відповідальністю "СІНТА-ТРЕЙД" подало відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на законність рішення суду першої інстанції, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду – без змін; Товариство наголошує, що надані контролюючому органу документи були достатніми для реєстрації податкової накладної, а зобов`язання зареєструвати її є належним способом захисту порушеного права.
Колегія суддів встановила такі обставини. 
Товариство з обмеженою відповідальністю "СІНТА-ТРЕЙД" (ідентифікаційний код 39958630) зареєстроване платником податку на додану вартість з 1 жовтня 2015 року; з-поміж видів його діяльності – оптова та роздрібна торгівля автозапчастинами, а з 3 травня 2017 року Товариство надає послуги з технічного обслуговування та ремонту автотранспортних засобів (код 45.20 за Державним класифікатором продукції та послуг).
08 грудня 2021 року за операцією з ремонту автошин і шиномонтажу для Товариства з обмеженою відповідальністю "СПЕЦ.ТЕХ.ТРАНС" Товариство склало податкову накладну № 275 на загальну суму 445,00 грн, у тому числі податок на додану вартість 74,17 грн. Виконання послуг підтверджено актом виконаних робіт № 11140 від 8 грудня 2021 року, рахунком на оплату № 6677 від 7 грудня 2021 року та платіжним дорученням № 1191 від 23 грудня 2021 року.
Квитанцією від 12 січня 2022 року реєстрацію податкової накладної № 275 зупинено на підставі пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України у зв`язку з тим, що код послуги 45.20 відсутній у таблиці даних платника як послуги, що на постійній основі постачаються, а обсяг постачання дорівнює або перевищує величину залишку, що відповідає пункту 1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій; платнику запропоновано надати пояснення та копії документів.
25 січня 2022 року Товариство надіслало контролюючому органу повідомлення № 23 про надання пояснень та копій документів щодо податкової накладної, реєстрацію якої зупинено, додавши копії первинних та інших документів. Рішенням Комісії Головного управління ДПС у м. Києві від 31 січня 2022 року № 3733120/39958630 у реєстрації податкової накладної № 275 відмовлено з підстав ненадання платником копій первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів, у тому числі рахунків-фактур/інвойсів, актів приймання-передачі товарів (робіт, послуг), накладних, розрахункових документів та/або банківських виписок; у додатковій інформації зазначено, що платником не надано документів, які підтверджують подію на дату виписки податкової накладної.
Рішенням Державної податкової служби України від 9 лютого 2022 року № 6917/39958630/2 скаргу Товариства залишено без задоволення, а рішення Комісії регіонального рівня – без змін.
Перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін. За пунктом 201.16 статті 201 Кодексу реєстрація податкової накладної може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.
На виконання наведеної норми постановою Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 року № 1165 затверджено Порядок зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних. За пунктом 11 цього Порядку у квитанції про зупинення реєстрації зазначаються номер і дата складення податкової накладної, критерій ризиковості з розрахованим показником за кожним критерієм, а також пропозиція щодо надання платником пояснень і копій документів, необхідних для розгляду питання про реєстрацію податкової накладної або відмову в ній.
Наказом Міністерства фінансів України від 12 грудня 2019 року № 520 затверджено Порядок прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних. Пунктом 5 цього Порядку визначено перелік документів, які можуть подаватися для розгляду питання про реєстрацію; цей перелік не є вичерпним. Комісія регіонального рівня приймає рішення про відмову в реєстрації, зокрема, у разі ненадання платником письмових пояснень, ненадання копій документів відповідно до пункту 5 або надання документів, складених із порушенням законодавства (пункт 11 Порядку).
Законодавець не визначив чіткого переліку документів, які платник зобов`язаний подати залежно від підстави зупинення реєстрації. Тому, зупиняючи реєстрацію податкової накладної з посиланням на ненадання достатніх документів, контролюючий орган має чітко зазначити конкретний вид критерію ризиковості та навести в розрізі цього критерію перелік документів, надання яких уможливить реєстрацію. Можливість подати достатні документи прямо залежить від чіткого визначення контролюючим органом конкретного переліку необхідних документів; необґрунтоване обмеження права платника бути повідомленим про необхідність надання документів за вичерпним переліком призводить до правової невизначеності та створює передумови для негативної дискреції – прийняття рішення про відмову в реєстрації.
Подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 29 жовтня 2025 року у справі № 140/6679/22, в якій Суд зазначив, що "при зупиненні реєстрації податкової накладної з посиланням на ненадання платником податків достатніх документів, контролюючий орган має чітко зазначити конкретний вид критерію ризиковості платника податку та навести у розрізі визначеного критерію перелік документів, надання яких дасть можливість прийняти податкову накладну до реєстрації".
Оскаржуване рішення Комісії таким вимогам не відповідає. Воно містить лише загальне покликання на ненадання первинних документів і фразу про ненадання документів, що підтверджують подію на дату виписки податкової накладної, проте не зазначає, яких саме документів бракує та чого мають стосуватися пояснення платника. Водночас 25 січня 2022 року Товариство надало контролюючому органу пояснення з копіями первинних документів – акта виконаних робіт № 11140, рахунка № 6677 і платіжного доручення № 1191, – які розкривають зміст господарської операції, на виконання якої складено податкову накладну. Комісія цих документів не оцінила і не навела доказів того, що вони недостатні чи такі, що у сукупності викликають сумнів у достовірності інформації. А отже, рішення про відмову в реєстрації не містить чіткої та зрозумілої підстави його прийняття, що свідчить про його необґрунтованість і протиправність.
Колегія суддів зазначає, що моніторинг відповідності податкових накладних критеріям оцінки ступеня ризиків є превентивним заходом і не підміняє за змістом проведення податкових перевірок. Приймаючи рішення про реєстрацію податкової накладної, контролюючий орган не здійснює повного аналізу господарських операцій на предмет їх реальності; змістовна оцінка таких операцій можлива лише за результатами податкової перевірки. Предметом цього спору є виключно правомірність зупинення та відмови в реєстрації податкової накладної, а не реальність господарської операції між Товариством та його контрагентом.
Доводи апеляційної скарги наведених висновків не спростовують. Посилання апелянта на дослідження судом документів, які не подавалися комісії, є безпідставним. Як свідчать матеріали справи, 25 січня 2022 року Товариство надіслало повідомлення № 23 з копіями первинних документів, і саме ці документи перебували в розпорядженні Комісії під час прийняття оскаржуваного рішення. Суд першої інстанції оцінив відповідність оскаржуваного рішення вимогам закону за тими обставинами, в яких воно ухвалювалося, а не розширював предмет доказування документами, що не подавалися контролюючому органу. Таким чином, цей довід не свідчить про порушення принципу офіційного з`ясування обставин справи.
Довід про те, що договір не є первинним документом, висновків суду не спростовує, а навпаки. Саме тому, що договір не є первинним документом і лише засвідчує намір сторін, контролюючий орган мав оцінювати фактично надані первинні документи – акт виконаних робіт, рахунок і платіжне доручення, – а не обґрунтовувати відмову відсутністю письмового договору. До того ж за статтею 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору та визначенні його умов, а договір купівлі-продажу може укладатися як письмово, так і усно; укладення усного договору відповідає волевиявленню сторін і не суперечить закону. А отже, ненадання договору не є підставою для відмови в реєстрації податкової накладної. Посилання ж апелянта на непідтвердженість реальності господарської операції предмета цього спору не стосується з наведених вище мотивів.
Безпідставним є й довід про втручання у дискреційні повноваження. У постанові від 17 травня 2023 року у справі № 140/14282/20 Верховний Суд зазначив, що зобов`язання контролюючого органу зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних подану платником податкову накладну датою її фактичного надходження "є дотриманням судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений, та належним способом захисту порушеного права". Оскільки протиправність рішення про відмову встановлено, а матеріали справи не містять обставин, які унеможливлювали б реєстрацію податкової накладної, зобов`язання Державної податкової служби України зареєструвати її є належним і ефективним способом захисту, що не передбачає права контролюючого органу діяти на власний розсуд (частина четверта статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України). Таким чином, суд першої інстанції у дискреційні повноваження відповідача не втрутився.
Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення; в адміністративних справах про протиправність рішень суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача. Відповідачі правомірності оскаржуваного рішення не довели.
Таким чином, суд першої інстанції повно з`ясував обставини справи, дав правильну правову оцінку спірним правовідносинам і ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги його висновків не спростовують.
Відповідно до частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 242, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у місті Києві – залишити без задоволення.
Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 13 березня 2025 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.
Головуючий суддя А.Б. Парінов
Судді: О.О. Беспалов
Є.Д. Кравченко

(Повний текст постанови суду виготовлено 15 вересня 2026 року)