Справа № 686/10541/26
Провадження № 2/686/7264/26 

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

 
29 червня 2026 рік        м. Хмельницький
Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області у складі: 
головуючого судді     Колієва С.А. 
при секретарі      Кучерук Н.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому справу за ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, - 
в с т а н о в и в :
ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 в якому просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором позики у розмірі 50 00,00 гривень. 
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 24 вересня 2025 року між ним та ОСОБА_2 був укладений договір позики. На підставі вказаного договору він надав ОСОБА_2 у позику 50 000,00 гривень, які той зобов`язався повернути у порядку та строки визначені договором. Так, умовами договору визначено обов`язок ОСОБА_2 повернути позику відповідно до встановленого графіка, а саме рівними частинами по 10 000,00 грн відповідно до 10 числа кожного наступного місяця починаючи з жовтня 2025 року. Відповідно останній платіж та повне повернення позики мало відбутися до 10.02.2026 року. Взяті на себе зобов`язання ОСОБА_2 не виконав, у визначений договором строк борг не повернув та його заборгованість становить 50 000,00 гривень.
Відзив на позов відповідачем ОСОБА_2 не подано.
В судове засідання позивач та його представник не з`явилися. Представник позивача просив справу розглянути за його відсутності та відсутності позивача, про що зазначено у поданому позові.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності не подавав.
За таких обставин, керуючись положеннями ст. 223 ЦПК України вважаю за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних доказів та ухвалити у справі заочне рішення.
Фактичні обставини встановлені судом.
24 вересня 2025 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір позики. За умовами вказаного договору ОСОБА_1 передав ОСОБА_2 у позику 50 000,00 гривень, а той повернути позику у порядку, визначеному графіком повернення: 10 000,00 грн до 10.10.2025 року, 10 000,00 грн до 10.11.2025 року, 10 000,00 грн – до 10.12.2025 року, 10 000,00 грн – до 10.01.2026 року і 10 000,00 грн до 10.02.2026 року. 
Згідно розписки від 24.09.2025 року про отримання за договором позики від 24.09.2025 року ОСОБА_2 підтвердив факт отримання від ОСОБА_1 у позику 50 000,00 гривень. Вказана розписка підписана ОСОБА_2 .
Застосовані норми права та мотиви з яких виходить суд.
Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики ) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. 
Згідно з ч. 2 ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до приписів ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менше як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
За змістом ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. 
Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. 
Згідно положень ст.545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора.
Зібрані у справі докази свідчать про те, що 24.09.2024 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір позики, за яким останній отримав від позивача у позику кошти у сумі 50 000,00 грн, які зобов`язався повернути у порядку та строк, визначених умовами договору. 
Умови укладеного договору ОСОБА_2 не виконав, отримані від позивача у позику кошти не повернув, та його борг становить 50 000,00 гривень. Доказів на спростування розміру заборгованості матеріали справи не містять і відповідачем суду не надані.
За таких обставин, вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь суми позики згідно договору позики від 24.09.2025 року у сумі 50 000,00 гривень є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Щодо розподілу судових витрат. 
Відповідно до положень ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу;
Відповідно до частин першої та другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Так з матеріалів справи встановлено, що правову допомогу у цій справі позивачу надавав адвокат Савченко О.В. Згідно умов укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Савченко О.В. договору про надання правничої допомоги від 23.03.2026 визначено, що вартість послуг (гонорар) адвоката становить 50 000,00 гривень. Згідно акту приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 03.04.2026 року сторонами підтверджено надання послуг згідно договору про надання правничої допомоги від 26.03.2026 року у загальній сумі 50 000,00 грн. 
Оцінюючи надані суду докази понесення позивачем ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає, що представником позивача документально підтверджено витрати на правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції. 
Разом з цим, враховуючи складність розгляду справи (дана справа є малозначною справою), обсяг та характер наданих правничих послуг (по суті правнича допомога полягала у підготовці позовної заяви, яка з огляду на характер спірних правовідносин не є складною, справа не містить значного обсягу доказів), ціну позову суд вважає за можливе стягнути з відповідачів на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 5000,00 гривень. Саме такий розмір витрат, з огляду на обставини справи, її складність, характер та обсяг наданих адвокатом послуг на переконання суду буде відповідати вимогам співмірності.
За таких обставин, у відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім судові витрати у вигляді сплати судового збору у сумі 1064,96 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн, а всього 6 064,96 гривень.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 509, 549, 526, 527, 530, 554, 610, 611, 1048, 1049, 1054 ЦК України, ст.ст. 10, 12, 13, 76-89, 258-268, 274-279 ЦПК України суд ЦПК України суд,
у х в а л и в :
Позов задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 24.09.2025 року у розмірі 50 000,00 гривень, а також понесенні судові витрати у розмірі 6 064,96 гривень.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду шляхом подання в 30-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.
Рішення набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 .
Повний текст судового рішення складено 09.07.2026 року.

Суддя: