Р І Ш Е Н Н Я
іменем України

Справа № 126/847/26
Провадження № 2/126/1158/2026
"28" липня 2026 р. м. Бершадь
Бершадський районний суд Вінницької області
в складі головуючого судді Губко В. І. 
секретар Бурлака А. І., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бершадь цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, 
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулася в суд з даним позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та ОСОБА_2 зареєстрований 17.06.2025 Крижопільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тульчинському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), актовий запис № 65.  
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони 17.06.2025 зареєстрували шлюб у Крижопільському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Тульчинському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) , актовий запис № 65.  
На час подання позову у сторін неповнолітніх дітей немає.
Сімейні відносини між сторонами фактично припинені. Між подружжям тривалий час виникали конфлікти та непорозуміння з питань сімейно-побутового характеру, що призвело до втрати взаєморозуміння, почуттів любові та взаємної поваги. Унаслідок цього сторони припинили спільне сімейне життя та ведення спільного господарства. Незважаючи на неодноразові спроби відновити сімейні стосунки, примирення між сторонами не відбулося, а такі спроби не дали позитивного результату. На час розгляду справи позивачка понад шість місяців проживає окремо від відповідача, що свідчить про остаточний розпад сім`ї та відсутність наміру сторін відновлювати шлюбні відносини.
Спору щодо поділу спільного майна подружжя між сторонами не виникло.
Подальше сумісне життя і збереження сім`ї з відповідачем за таких обставин позивачка вважає неможливим.
Позивачка ОСОБА_1 подала до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила розглянути справу в її відсутність, та змінити на дошлюбне прізвище " ОСОБА_3 ".
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи в суді, причини неявки суду не повідомив. Будь-яких клопотань від нього на адресу суду не надходило.
Враховуючи те, що відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі.
Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи та усі зібрані по справі докази, давши їм оцінку в сукупності, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що 17.06.2025 сторони зареєстрували шлюб у Крижопільському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Тульчинському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), актовий запис № 65, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 .
На час подання позову до суду у сторін неповнолітніх дітей не має.
Сімейні відносини між сторонами фактично припинені. Між подружжям тривалий час виникали конфлікти та непорозуміння з питань сімейно-побутового характеру, що призвело до втрати взаєморозуміння, почуттів любові та взаємної поваги. Унаслідок цього сторони припинили спільне сімейне життя та ведення спільного господарства. Незважаючи на неодноразові спроби відновити сімейні стосунки, примирення між сторонами не відбулося, а такі спроби не дали позитивного результату. На час розгляду справи позивачка понад шість місяців проживає окремо від відповідача, що свідчить про остаточний розпад сім`ї та відсутність наміру сторін відновлювати шлюбні відносини.
Спору щодо поділу спільного майна подружжя між сторонами не виникло.
Подальше сумісне життя і збереження сім`ї з відповідачем за таких обставин позивачка вважає неможливим.
Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.
Згідно з ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Згідно з ч.ч. 3,4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.
Згідно з ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.
Відповідно до ч. 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.
Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Виходячи з засад сімейного законодавства, шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу.
Враховуючи те, що позивачка не має наміру продовжувати подальші шлюбні відносини, збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, оскільки її позиція щодо бажання розірвати шлюб є категоричною, а також зважаючи на відсутність спору щодо спільного майна, враховуючи конституційне право особи на шлюб за вільною згодою, суд приходить до висновку про неможливість збереження шлюбу та наявність підстав для задоволення позову про розірвання шлюбу.
Ст. 113 СК України визначає, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.
Позивачка виявила бажання змінити своє прізвище на дошлюбне " ОСОБА_3 ".
Щодо вимоги позивачки про стягнення з відповідача судового збору та витрат на правничу допомогу адвоката, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно квитанції № 2.612692881.1 від 10.04.2026 позивачка при зверненні до суду сплатила судовий збір в розмірі 1331 грн. 20 коп.
З огляду на викладене, необхідно стягнути з відповідача на користь позивачки понесені нею витрати зі сплати судового збору у розмірі 1331 грн. 20 коп.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч.1, п. 2 ч. 2, ч. 3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Так, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачкою подано квитанцію № 10 від 08.04.2026, видану адвокатом Лукавським І.А., відповідно до якої на виконання умов договору про надання правової допомоги від 08.04.2026 № 5 сплачено гонорар за надання правничої допомоги у справі про розірвання шлюбу в сумі 2000,00 грн., а тому суд вважає за можливе саме таку суму понесених нею та документально підтверджених судових витрат на професійну правничу допомогу стягнути з відповідача на користь позивачки.
Керуючись ст. ст. 105, 110, 112,113 Сімейного кодексу України, ст. ст. 263-265, 273 ЦПК України, суд- 
УХВАЛИВ :
Позов  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.
Розірвати шлюб між ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований 17.06.2025 Крижопільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тульчинському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), актовий запис № 65. 
Після розірвання шлюбу залишити позивачці дошлюбне прізвище " ОСОБА_3 ".
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1331,20 (одна тисяча триста тридцять одна грн., 20 коп) грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000,00 грн. (дві тисячі грн.).
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Суддя В. І. Губко