Справа №197/427/26
провадження №2/197/505/26

Широківський районний суд Дніпропетровської області

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)

13 липня 2026 року
приміщення суду за адресою: вул. Соборна, 86, с-ще Широке, 53700

Широківський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого - судді Гері О.Г.,
за участі секретаря судового засідання - Слобідської Л.О.,
розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа – ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, та
встановив:
У квітні 2026 року до Широківського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа – ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дочки в розмірі 1/4 з усіх видів доходу (заробітку) відповідача за всіма можливими джерелами їх виплати останньому, починаючи з дати пред`явлення в суд цього позову і до закінчення дочкою свого навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23 років за умови, що вона продовжуватиме навчання. 
Провадження у справі відкрито 20.04.2026 року.
Позивачка до суду не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечує, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про місце і час розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Відзиву на позов до суду не надходило.
Третя особа в судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи.
Приймаючи до уваги, що позивачка не заперечує проти заочного вирішення справи, тому суд розглядав справу на підставі ст.ст.208-283 ЦПК України заочно.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Проаналізувавши викладені в позовній заяві пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, судом встановлено наступне.
ОСОБА_3 є рідною дочкою ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 27.03.2008 року.
Дочка, ОСОБА_3 , на даний час досягла 18-річного віку, вступила та продовжує навчатись на денній формі навчання Комунального закладу «Криворізький фаховий медичний коледж» Дніпропетровської обласної ради, на спеціальності 15 «Медсестринство», освітня програма «Сестринська справа». Очікувана дата закінчення навчання 30.06.2028.
Як зазначено у позовній заяві, оскільки відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання дочки, яка навчається, позивачка просить стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини, яка продовжує навчання в розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів.
Згідно з довідкою від 26.03.2026 року №558, виданої Комунальним закладом «Криворізький фаховий медичний коледж» Дніпропетровської обласної ради, ОСОБА_3 , є студенткою денної форми навчання, бюджетне фінансування, на спеціальності 15 «Медсестринство», освітня програма «Сестринська справа», 1 курс, група СС11-1-1. Вступила до коледжу 01.09.2025. Очікувана дата закінчення навчання 30.06.2028.
Відповідно до договору про навчання у Закладі фахової передвищої освіти № 91 від 01.09.2025 року фінансування навчання здійснюється за рахунок видатків місцевого бюджету.
Позивачка зазначила у позовній заяві, що аліменти на утримання їхньої спільної з відповідачем дочки після розірвання шлюбу відповідач сплачував неналежним чином, що проявлялося спершу в нерегулярності надання ним матеріальної допомоги, частих затримках сплати аліментів, та довгий час існування пов`язаної з цим простроченої заборгованості.
Згідно з частиною 3 статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Відповідно до частин 1, 2 статті 141 Сімейного Кодексу України (далі - СК України) мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Згідно з частинами 1-4 статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину.
За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 pоку № 789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 pоку, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі №748/2340/17 зроблено висновок по застосуванню статті 199 СК України, який полягає в тому, що «обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину)».
Статтею 199 СК України передбачено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.
Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.
Відповідно до частини третьої статті 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають.
Відповідно до статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Відповідно до частини 1 статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
За змістом частини 1 статті 199 СК України батьки зобов`язані утримувати повнолітню дочку, сина які продовжують навчання, до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.
Стаття 201 СК України передбачає поширення на відносини по утриманню між батьками і повнолітніми дочкою, сином норм статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу, які регулюють відносини по утриманню дитини.
При цьому, СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітнім сину чи донці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх дитина. 
Отже, судом встановлено, що ОСОБА_3 продовжує навчання в Комунальному закладі «Криворізький фаховий медичний коледж» Дніпропетровської обласної ради за спеціальністю «Медсестринство», освітня програма «Сестринська справа», є студенткою денної форми навчання, у зв`язку з чим не працює та потребує матеріальної допомоги.
Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Таким чином, враховуючи вищенаведене, а саме те, що у сенсі розуміння ст.199 СК України відповідач, який є батьком ОСОБА_3 , має обов`язок сплачувати аліменти на дитину у зв`язку з продовженням навчання до досягнення нею 23-х річного віку, за умови, якщо він може надавати таку матеріальну допомогу, взявши до уваги працездатний вік відповідача, матеріальне становище позивачки, враховуючи, що повнолітня дитина продовжує навчання, суд визначає аліменти, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) починаючи з 15.04.2026 до досягнення нею двадцяти трьох років за умови продовження навчання.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи задоволення позову, а також зважаючи, що позивачка звільнена від сплати судового збору за законом, судовий збір в розмірі 1331,20 грн (на час звернення до суду) підлягає стягненню з відповідача в дохід держави на підставі п.1 ч.2, ч.6 ст.141 ЦПК України.
Керуючись ст.ст.10, 12, 141, 206, 258-259, 263-265, 280 ЦПК України, суд
лдооо ухвалив:
Позовну заяву ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ), третя особа – ОСОБА_3 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) про стягнення аліментів на утримання дитини - задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на утримання дитини, яка продовжує навчання – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 , щомісячно, починаючи з 15.04.2026 року та до закінчення навчання ОСОБА_3 в навчальному закладі, але не більш як до досягнення нею двадцяти трьох років.
Стягнути з ОСОБА_2 (адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь держави судовий збір в розмірі 1331 (одна тисяча триста тридцять одна) грн 20 коп.
Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи. Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивач може оскаржити рішення суду до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дати складання повного його тексту, у порядку, передбаченому підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції від 03.10.2017 року.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Повний текст рішення складений 14.07.2026.

С у д д я О.Г. Геря