Провадження №	3/447/762/26 	
Справа №	447/2155/26 	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20.07.2026 Суддя Миколаївського районного суду Львівської області Друзюк М.М., розглянувши матеріали, які надійшли з ВП № 2 Стрийського РУП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ч.1 ст. 130 КУпАП,
за участі захисника Халупка С.В.
в с т а н о в и л а :
ОСОБА_1 29.05.2026 о 00 год 20 хв в м. Новий Розділ, просп. Тараса Шевченка, 25, керував транспортним засобом марки «ВАЗ 21104-125-51, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, почервоніння очей та шкіри обличчя. Від проходження огляду на стан вживання алкоголю водій на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Драгер-Алкотест 6820, а також у найближчому закладі охорони здоров`я відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР – відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських засобів, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Через систему «Електронний суд» 20.07.2026 від захисника Халупка С.В. надійшли письмові пояснення, в яких просить провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування зазначив, що у протоколі відсутні відомості про причину зупинки та не доведено законність зупинки транспортного засобу. Крім того, зазначив, що примірник протоколу серії ЕПР 1 №678298 є частково нерозбірливим. Низка записів відображена з недостатньою якістю, внаслідок чого їх зміст неможливо прочитати впевнено та однозначно. Зазначив, що номер технічного засобу відеозапису із нагрудної камери поліцейського, зазначений в протоколі про адміністративне правопорушення, не відповідає номеру технічного засобу відеозапису, з якого фактично здійснювався відеозапис. Окремо до матеріалів долучено відео з реєстратора службового автомобіля. Проте цей відеореєстратор не зазначений у протоколі як спеціальний технічний засіб, яким здійснювалася відеофіксація. Вказав, що ОСОБА_1 не було належним чином роз`яснено процедуру огляду, поліцейський не пояснив причини та правові підстави проведення огляду, не назвав належним чином конкретні ознаки сп`яніння, не повідомив порядок проведення тесту, не продемонстрував прилад та не роз`яснив його роботу. У матеріалах міститься направлення до закладу охорони здоров`я, проте саме існування направлення не доводить, що ОСОБА_1 реально запропонували проїхати до закладу охорони здоров`я, повідомили про його найменування, пояснили порядок огляду та надали можливість скористатися такою процедурою. Додав, що відеозапис не містить висловлювання ОСОБА_1 , яке можна було б розуміти як остаточну відмову від огляду як на місці зупинки, та і в закладі охорони здоров`я. Захисник зазначив, що права та обов`язки ОСОБА_1 почали роз`яснювати лише після того, як поліцейський інтерпретував його поведінку як відмову від проходження огляду. Вказав, що відеозаписи, долучені до матеріалів справи, не є безперервною фіксацією події. Вони відображають лише окремі фрагменти спілкування, тоді як процесуальна частина оформлення матеріалів залишилася поза записом. У рапорті поліцейського зазначено, що ОСОБА_1 спочатку повідомив, що алкоголь не вживав, а потім ніби то сказав, що приблизно дві години тому випив пляшку пива. На відеозаписі така розмова не зафіксована. В акті огляду вказано, що особа відмовилася від огляду на стан алкогольного сп`яніння, проте не вказано, від якого саме огляду відмовилася особа, коли була висловлена відмова, якими словами вона сформульована та чи не передувало їй роз`яснення процедури та правових наслідків.
В судовому засіданні захисник Халупко С.В. просив закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, підтримав доводи, викладені в письмових поясненнях.
Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та долучені до нього матеріали, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, виходячи з такого.
Незважаючи на позицію захисника про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, його вина підтверджується зібраними у справі і перевіреними в судовому засіданні доказами, зокрема:
– протоколом серії ЕПР1 №678298 від 29.05.2026, з якого вбачається, що 29.05.2026 о 00 год 20 хв в м. Новий Розділ, просп. Тараса Шевченка, 25, керував транспортним засобом марки «ВАЗ 21104-125-51, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, почервоніння очей та шкіри обличчя. Від проходження огляду на стан вживання алкоголю водій на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Драгер-Алкотест 6820, а також у найближчому закладі охорони здоров`я відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР,
– актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, з якого вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння,
– направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 29.05.2026, відповідно до якого, в результаті огляду, проведеного поліцейським, виявлені ознаки сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, від проходження огляду ОСОБА_1 відмовився.
– диском з відеозаписом з нагрудних камер поліцейського, які долучені до матеріалів справи, в яких відображені обставини, які відбувалися за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності .
Статтею 130 КУпАП України встановлено відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Пунктом 2.5 ПДР України встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Тобто об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (алкогольного чи наркотичного) або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також відмова осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Вказані докази, якими підтверджується факт керування транспортним засобом та відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, є логічними, послідовними, та такими, що взаємоузгоджуються між собою, а тому в суду відсутні підстави сумніватися в їх достовірності та допустимості.
Факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння підтверджується відеозаписами, який містить фіксацію обставин події, з яких вбачається, що ОСОБА_1 відмовився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі.
Така поведінка ОСОБА_1 була вірно розцінена працівниками поліції, як відмова водія пройти огляд на стан сп`яніння, що спростовує доводи захисника.
Не заслуговують на увагу доводи захисника в частині безпідставного зупинення транспортного засобу, оскільки причина зупинки транспортного засобу працівниками поліції не впливає на обставини, які складають об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та не можуть свідчити про безпідставність складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Доводи захисника про те, що протокол про адміністративне правопорушення є неналежної якості суд вважає необґрунтованими, оскільки наявний у справі протокол відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, а також вимогам, передбаченим Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1376 від 06.11.2015, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 01.11.2015, містить усі необхідні реквізити та є належним і допустимим доказом.
Суд відхиляє доводи захисника з приводу того, що відеозапис, долучений до матеріалів справи, не є безперервним, оскільки на такому зафіксовано в повному обсязі обставини, що підлягають з`ясуванню та дають можливість встановити в діях ОСОБА_1 наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Долучений до протоколу відеозапис є результатом безпосереднього документування події, надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, відновити послідовність подій та надати їм оцінку. 
Не заслуговують на увагу і доводи захисника про порушення права ОСОБА_1 на огляд в медичному закладі, оскільки спростовуються наявним у матеріалах справи відеозаписом, з якого вбачається, що поліцейський пропонував ОСОБА_1 пройти огляд, як на місці, так і в медичному закладі, вимога була пред`явлена неодноразово, але ОСОБА_1 відмовився від огляду. 
Всі інші доводи захисника судом оцінюються критично, оскільки наявними в матеріалах справи доказами не підтверджуються, мають формальний характер та зводяться до власної оцінки фактичних обставин справи та зібраних у справі доказів, при цьому, захисник оцінює ці докази вибірково, ігноруючи при цьому їх сукупність.
Наведені докази, в тому числі і відеозапис, є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою, а їх сукупність є достатньою для прийняття рішення про винуватість ОСОБА_1 . 
Дії працівників поліції відносно ОСОБА_1 під час складення протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, суд вважає такими, що ґрунтуються на вимогах закону, зокрема на приписах Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Працівниками поліції було забезпечено ОСОБА_1 всі його процесуальні права.
Суд звертає увагу на те, що матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_1 оскаржував дії працівників поліції щодо складання відносно нього протоколу. Доказів неправомірної поведінки працівників поліції чи інших доказів, які б спростовували фактичні дані, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення та додатках до нього матеріали справи не містять.
Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КУпАП. У своїй сукупності ці докази є достатніми для доведення винуватості ОСОБА_1 у порушенні ним вимог пункту 2.5 ПДР України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підстави для закриття адміністративного правопорушення відсутні.
Призначаючи адміністративне стягнення ОСОБА_1 суд враховує характер вчиненого ним правопорушення, ступінь його вини у вчиненому правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка доведена повністю, а тому вважає, що на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.
З огляду на викладене та зважаючи на вимоги статті 40-1 КУпАП з особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі ставки, визначеної частиною 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір».
Керуючись, 283, 284 КУпАП, п.12-12 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суддя
п о с т а н о в и л а :
ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн 60 (шістдесят) коп.
Роз`яснити, що відповідно до вимог статті 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 КУпАП, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу в установлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення, шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду через Миколаївський районний суд Львівської області.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. 

Суддя Друзюк М. М.