ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
================================================================

СУДОВИЙ НАКАЗ

15 вересня 2026 року м. Миколаїв Справа № 915/1330/26

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Ільєвої Л.М., розглянувши матеріали заяви (вх. № 13285/26 від 07.09.2026) Товариства з обмеженою відповідальністю “Кит-Т” (54028, Миколаївська область, м. Миколаїв, вул. Херсонське шосе, буд. 109; код ЄДРПОУ 37991964) про видачу судового наказу щодо стягнення з Приватного підприємства Фірма “Інтер-В” (54055, Миколаївська область, м. Миколаїв, просп. Центральний, буд. 107, кв. 229; код ЄДРПОУ 19297304) заборгованості в сумі 31042,17 грн. у порядку ст. 147-156 ГПК України, -

ВСТАНОВИВ:

07 вересня 2026 року до Господарського суду Миколаївської області через підсистему “Електронний суд” ЄСІТС надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю “Кит-Т” про видачу судового наказу про стягнення з Приватного підприємства Фірма “Інтер-В” (боржника) 29289,00 грн. основного боргу, 1247,63 грн. інфляційних втрат та 505,54 грн. 3% річних, а всього 31042,17 грн. Заяву обґрунтовано невиконанням з боку з Приватного підприємства Фірма “Інтер-В” умов договору про технічне обслуговування та ремонт транспортних засобів №58/03С від 01.03.2023 р. в частині повної та своєчасної оплати за надану послугу, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 29289,00 грн. Також позивачем на підставі приписів ст. 625 ЦК України нараховано боржнику інфляційні втрати у розмірі 1247,63 грн. та 3% річних у розмірі 505,54 грн., які заявлено до стягнення.
Згідно зі ст. 147 ГПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги. Заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи - підприємці. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими законом для виконання судових рішень.
Серед документів, які додаються заявником відповідно до ч. 3 ст. 150 ГПК України до заяви про видачу судового наказу, зокрема, визначено копію договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.
З наданої до заяви копії договору про технічне обслуговування та ремонт транспортних засобів № 58/03С від 01.03.2023 року, який укладено між ТОВ «Кит-Т» (виконавець) та ППФ «Інтер-В» (замовник) вбачається, що за умовами п. 1.1. договору виконавець бере на себе зобов`язання надати замовнику послуги з технічного обслуговування та/або ремонту автомобільних транспортних засобів чи його складових частин, що належать замовнику чи перебувають у нього в користуванні, у тому числі з використанням матеріалів (запасних частин) як замовника, так і спеціально замовлених виконавцем.
Відповідно до п. 3.1. договору вартість робіт, запасних частин та матеріалів зазначається в рахунках-фактурі виконавцем до проведенням ремонту та технічного обслуговування автомобіля на підставі наряд-замовлення. 
Згідно з п. 3.2. договору замовник сплачує виконавцю вартість визначених робіт, запасних частин, паливно-мастильних матеріалів після підписання акту приймання-передачі виконаних робіт протягом 14 банківських днів з дати отримання замовником рахунку-фактури. Податкова накладна надається у момент виникнення податкових зобов`язань у відповідності зі ст. 187 Податкового кодексу України.
Пунктом 4.1.1.1 договору визначено, що замовник зобов`язаний своєчасно оплачувати послуги виконавця в повному обсязі та у строки, передбачені розд. 3 цього договору.
Відповідно до п. 6.1. договору за невиконання або неналежне виконання обов`язків за цим договором винна сторона несе відповідальність у відповідності з вимогами чинного законодавства України.
Згідно з п. 9.1. договору останній набуває чинності з моменту його підписання і діє до “31” грудня 2023р. Договір може бути припинений за письмовою заявою будь-якої з сторін, поданою не пізніше, ніж за 30 календарних днів до дати припинення договору.
Пунктом 9.3. договору визначено, що у випадку якщо за один місяць до закінчення строку дії договору жодна із сторін цього договору не звертається до іншої із заявою про небажання його продовжувати договір вважається пролонгованим на той самий строк та на тих самих умовах. 
Так, за ствердженням заявника, у січні 2026 р. заявником надано боржнику послуги на загальну суму 29289,00 грн., що підтверджується актом виконаних робіт № НФ-0000289 від 19.01.2026 на загальну суму 29289,00 грн.
Також на підтвердження наведених в заяві обставин заявником надано копію акту виконаних робіт № НФ-0000289 від 19.01.2026 на загальну суму 29289,00 грн., який підписано сторонами та скріплено печатками сторін без зауважень, копію податкової накладної №173 від 19.01.2026 р. та копію рахунку №НФ-0000376 від 19.01.2026 р. на суму 29289,00 грн., копію листа від 05.08.2026 р. з копією конверта.
Як вказує заявник, станом на 04 вересня 2026 року боржник вартість прийнятих робіт і матеріалів не сплатив, тому основна заборгованість становить 29289,00 грн.
Також заявником на підставі норм законодавства та положень договору заявником були розраховані 3% річних в сумі 505,54 грн. та інфляційні втрати у розмірі 1247,63 грн., розрахунок яких додано до заяви.
Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.
В силу частини першої статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно зі статтею 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Отже, інфляційні нарахування на суму боргу та проценти річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. 
Таким чином, у розумінні статті 625 Цивільного кодексу України інфляційні нарахування на суму боргу та проценти річних входять до складу грошового зобов`язання.
Відповідно до ч. 1 ст. 148 ГПК України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в т.ч. електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 155 ГПК України під час розгляду вимог в порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті.
За положеннями ч. 3 ст. 152 ГПК України, у разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог. 
Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Кит-Т» про видачу судового наказу про стягнення з Приватного підприємства Фірма «Інтер-В» (боржника) за договором про технічне обслуговування та ремонт транспортних засобів №58/03С від 01.03.2023 р. в сумі 31042,17 грн., суд дійшов висновків про задоволення вказаної заяви та видачу судового наказу про стягнення заборгованості за надані послуги у розмірі 29289,00 грн., а також 1247,63 грн. інфляційних втрат та 505,54 грн. 3% річних, нарахованих на вказану заборгованість, не встановивши в цій частині передбачених ст. 152 ГПК України підстав для відмови у видачі судового наказу.
Враховуючи викладене, а також положення ст. ст. 11, 16, 525, 526, 530, 901, 902, 903 Цивільного Кодексу України, суд дійшов висновку, що заявлені Товариством з обмеженою відповідальністю «Кит-Т» вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 147-148, 154, 155 Господарського процесуального кодексу України, суд –

Н А К А З А В:

1. СТЯГНУТИ з Приватного підприємства Фірма “Інтер-В” (54055, Миколаївська область, м. Миколаїв, просп. Центральний, буд. 107, кв. 229; код ЄДРПОУ 19297304) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Кит-Т” (54028, Миколаївська область, м. Миколаїв, вул. Херсонське шосе, буд. 109; код ЄДРПОУ 37991964) основний борг у розмірі 29289/двадцять дев`ять тисяч двісті вісімдесят дев`ять/ грн. 00 коп., інфляційні втрати у розмірі 1247/одна тисяча двісті сорок сім/грн. 00 коп., 3% річних у розмірі 505/п`ятсот п`ять/грн. 54 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 266/двісті шістдесят шість/ грн. 24 коп.

Стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю “Кит-Т” (54028, Миколаївська область., м. Миколаїв, вул. Херсонське шосе, буд. 109; код ЄДРПОУ 37991964).

Боржник: Приватне підприємство Фірма “Інтер-В” (54055, Миколаївська область, м. Миколаїв, просп. Центральний, буд. 107, кв. 229; код ЄДРПОУ 19297304).

2.Судовий наказ після набрання ним законної сили видати стягувачу.
3.Повідомити заявника та боржника про те, що у відповідності до п.7 ч.1ст.155 ГПК України під час розгляду вимог в порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті.
4.Повідомити боржника, що:
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.157 ГПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Заява про скасування судового наказу подається в суд у письмовій формі.
Згідно з ч.1 ст. 159 ГПК України у разі ненадходження до суду заяви від боржника про скасування судового наказу протягом п`яти днів після закінчення строку на її подання судовий наказ набирає законної сили.
Дата набрання судовим наказом законної сили: _____________________________.
Наказ дійсний для пред`явлення до виконання у строки, визначені ст.12 Закону України “Про виконавче провадження” №1404-VIII від 02.06.2016р.
Дата видачі судового наказу стягувачу:____________________________________.

Суддя Людмила Михайлівна Ільєва