Справа № 373/218/26
Провадження № 2/373/752/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 липня 2026 року         м.Переяслав
Переяславський міськрайонний суд Київської області 
під головуванням судді     Свояка Д.В.
розглянув у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача:
Директорка ТОВ «Факторинг Партнерс» Сердійчук Я.Я. звернулася до суду з вимогами: стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №1816461 від 18.04.2021 у розмірі 15966,80 грн; стягнути з відповідача понесені судові витрати.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем 18.04.2021 був укладений кредитний договір №1816461, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 6000,00 грн строком на 30 днів 
27.06.2022 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» був укладений договір факторингу №27062022, за умовами якого останнє набуло право вимоги до відповідача за кредитним договором №1816461 від 18.04.2021.
На підставі договору факторингу №23/05/24 від 23.05.2024, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «Факторинг Партнерс», позивач набув право вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором.
Відповідач не виконував належним чином кредитні зобов`язання, внаслідок чого станом на 08.01.2026 утворилась заборгованість у розмірі 15966,80 грн, а саме: 4868,00 грн заборгованість за кредитом, 11098,80 грн заборгованість за процентами.
У відзиві на позов відповідач просить застосувати до спірних правовідносин строк позовної давності та відмовити у задоволенні позовних вимог. Крім того, посилається на відсутність доказів укладення кредитного договору (ідентифікації відповідача та отримання одноразового ідентифікатора); перерахування йому кредитних коштів на виконання умов договору; набуття позивачем права вимоги до нього за цим кредитним договором. Також вважає, що позивачем пропущений строк позовної давності, оскільки позивачем не надано доказів переривання або поновлення строку позовної давності.
У відповіді на відзив представниця позивача просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Посилається на те, що без активних дій з боку відповідача укладення вказаного кредитного договору було б неможливим. Кредитний договір та додаткові угоди до нього були укладені в електронній формі та підписані відповідачем електронним підписом шляхом використанням одноразового ідентифікатора. Розділ 10 кредитного договору містить відомості про підписання відповідачем 18.04.2021 о 13:30:26 договору одноразовим ідентифікатором, який був направлений на номер телефону, зазначений у договорі та додаткових угодах.
Перерахування кредитних коштів було здійснене із залученням надавача платіжних послуг – ТОВ «Універсальні платіжні рішення», між яким та первісним кредитором був укладений відповідний договір про переказ коштів. Тому вважає довідку надавача платіжних послуг належним доказом перерахування кредитних коштів. Зазначає, що позивачем не надано доказів на спростування факту отримання цих коштів.
Зазначає про наявність у кредитному договорі умови про його автопролонгацію, яка відбувається шляхом ініціювання позичальником укладення додаткової угоди до нього. Крім того, відповідач, здійснюючи платежі з метою продовження строку користування кредитними коштами, фактично визнав факт укладення договору та засвідчив свою обізнаність із наслідками його укладення.
Зауважує про наявність в матеріалах справи належних та допустимих доказів набуття позивачем права вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором. Також зазначає про подання разом із відповіддю на відзив клопотання про витребування доказів набуття ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» права вимоги за договором на підставі договору факторингу №27062022 від 27.06.2022. 
Стверджує, що позовна заява була подана в межах строку позовної давності, оскільки його перебіг був зупинений на підставі законодавчих норм під час дії карантину та воєнного стану на території України.
Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі: 
Ухвалою суду від 23.03.2026 відкрито провадження в цій справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про витребування доказів. 
07.04.2026 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.
14.04.2026 через систему «Електронний суд» від представниці позивача надійшла відповідь на відзив.
15.04.2026 через систему «Електронний суд» від представниці позивача надійшло клопотання про витребування доказів у АТ «ПУМБ».
15.04.2026 через систему «Електронний суд» від представниці позивача надійшло клопотання про витребування доказів у ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів».
Ухвалою від 16.07.2026 відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про витребування доказів у АТ «ПУМБ».
Ухвалою від 16.07.2026 відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про витребування доказів у ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів».
Судом встановлено наступні обставини:
18.04.2021 між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 був укладений договір №1816461 про надання коштів на умовах споживчого кредит, за умовами якого відповідачу надано кредит у розмірі 6000,00 грн на строк 30 днів зі сплатою зниженої та стандартної процентних ставок у розмірі 0,76% та 1,90% у день.
Відповідно до п.1.4 договору знижена процентна ставка застосовується у випадку, якщо позичальник протягом строку кредитування або трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку, здійснить повне погашення кредитної заборгованості або протягом такого строку за його ініціативою відбудеться продовження строку кредиту на новий строк.
Кредитний договір засвідчений електронним підписом відповідача шляхом використання одноразового ідентифікатора.
Також до позову додані копії графіку платежів та паспорта споживчого кредиту.
У п.2.1 кредит надається товариством у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 або на іншу платіжну картку клієнта, реквізити якої надані клієнтом товариству з метою отримання кредиту.
На підтвердження перерахування кредитних коштів подані копії інформаційних довідок ТОВ «Універсальні платіжні рішення» №1-0103 від 01.03.2024 та ТОВ «Лінеура Україна», з яких вбачається, що на підставі договору про переказ коштів ФК-П-19/03-01 від 12.03.2019 було успішно перераховано 18.04.2021 о 13:31:38 кошти у розмірі 6000,00 грн на карту № НОМЕР_2 на виконання умов кредитного договору №1816461, ID транзакції – 86802480.
18.05.2021, 18.06.2021, 19.07.2021, 19.08.2021 між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 були укладені додаткові договори до вказаного кредитного договору, якими строк кредитування було продовжено на 30 днів (кінцева дата повернення кредиту та сплати процентів – 19.09.2021), процентну ставку протягом цього строку погоджено у розмірі 1,90%.
Відповідно до складеного ТОВ «Лінеура Україна» розрахунку станом на 27.06.2022 утворилась заборгованість у розмірі 15966.80 грн, з яких: 4868,00 грн заборгованість за кредитом, 11098,80 грн заборгованість за процентами.
Із вказаного розрахунку вбачається, що відповідачем частково погашалася заборгованість за основним зобов`язанням та за процентами за користування кредитом.
27.06.2022 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №27.062022, за умовами якого останнє набуло право грошової вимоги до боржників, зазначених у відповідних реєстрах, у тому числі і до відповідача за кредитним договором №1816461 від 18.04.2021.
До позову додані копії реєстру боржників, акту прийому-передачі реєстру боржників від 27.06.2022.
Як вбачається з копії договору факторингу №23/05/24 від 23.05.2024, додаткової угоди нього № 1 від 20.12.2024, укладених між ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «Факторинг Партнерс», позивач набув право вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором на загальну суму 15966.80 грн.
Також до позову додані копії реєстру боржників, актів прийому-передачі реєстру заборгованостей в електронному та друкованому виглядах від 23.05.2024, платіжної інструкції №422780413 від 23.05.2024.
Норми права, застосовані судом:
Відповідно до ч. 4 ст. 42 Конституції України держава захищає права споживачів.
Згідно з ч. 1 ст. 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників.
Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частиною 3 ст.203 ЦК України визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.
Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
За нормами ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до норм ст. 526, 527, 530, 610, ч.1 ст.612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Законом України «Про платіжні послуги» визначаються поняття та загальний порядок виконання платіжних операцій в Україні, встановлює виключний перелік платіжних послуг та порядок їх надання, категорії надавачів платіжних послуг та умови авторизації їх діяльності, визначає загальні засади функціонування платіжних систем в Україні, загальні засади випуску та використання в Україні електронних грошей та цифрових грошей Національного банку України, установлює права, обов`язки та відповідальність учасників платіжного ринку України, визначає загальний порядок здійснення нагляду за діяльністю надавачів платіжних послуг, надавачів обмежених платіжних послуг, порядок здійснення оверсайта платіжної інфраструктури.
Відповідно до п.53 ст.1 цього Закону переказ коштів без відкриття рахунку - платіжна послуга, що надається платнику з метою переказу коштів у готівковій чи безготівковій формі отримувачу або надавачу платіжних послуг, який діє від імені отримувача, під час якої надавач цієї послуги не використовує відкритий у нього рахунок платника та/або отримувача.
Згідно з п.54 ст.1 цього Закону, платіжна інструкція - розпорядження ініціатора надавачу платіжних послуг щодо виконання платіжної операції.
Як зазначено в п.6 ч.1 ст.5 цього Закону, до фінансових платіжних послуг належать послуги з переказу коштів без відкриття рахунку.
Відповідно до ч. 2, 3 ст. 46 цього Закону надавач платіжних послуг має право виконувати платіжні операції користувачів за допомогою/з використанням однієї чи кількох платіжних систем, учасником яких він є, або залучати для виконання платіжних операцій інших надавачів платіжних послуг як посередників. Надавачі платіжних послуг виконують платіжні інструкції відповідно до черговості їх надходження (крім випадків, установлених законом) та виключно в межах залишку коштів на рахунку платника, крім випадків виконання платіжної операції за рахунок наданого платнику кредиту.
Згідно з ч.8 ст.46 цього Закону надавач платіжних послуг вважається таким, що виконав належним чином платіжну операцію, якщо така операція виконана на користь отримувача відповідно до унікального ідентифікатора, зазначеного ініціатором у платіжній інструкції.
Як зазначено в ч.1 ст.49-1 цього Закону надавачі платіжних послуг виконують миттєвий кредитовий переказ відповідно до вимог, встановлених цим Законом. Національний банк України має право встановлювати додаткові вимоги та обмеження щодо виконання миттєвого кредитового переказу.
Відповідно до чч.3, 4 ст.49-1 цього Закону надавач платіжних послуг з обслуговування рахунку після отримання платіжної інструкції на виконання миттєвого кредитового переказу зобов`язаний перевірити дотримання всіх необхідних умов для виконання такої платіжної інструкції та наявність і доступність коштів на рахунку платника. Надавач платіжних послуг з обслуговування рахунку після вчинення всіх дій щодо перевірки блокує суму коштів платіжної операції, необхідну для виконання миттєвого кредитового переказу, або списує суму коштів платіжної операції з рахунку платника.
Моментом прийняття платіжної інструкції на виконання миттєвого кредитового переказу є зафіксований в операційно-обліковій системі надавача платіжних послуг з обслуговування рахунку час надходження до нього такої платіжної інструкції від платника, незалежно від години або календарного дня її прийняття.
Згідно з ч.5 ст. 49-1 цього Закону надавач платіжних послуг отримувача зобов`язаний протягом 10 секунд з моменту прийняття платіжної інструкції на виконання миттєвого кредитового переказу забезпечити зарахування суми коштів за платіжною операцією на рахунок отримувача, доступність для отримувача зарахованих коштів та повідомити надавача платіжних послуг з обслуговування рахунку про завершення платіжної операції.
Надавач платіжних послуг отримувача після зарахування на рахунок отримувача суми коштів за платіжною операцією з виконання миттєвого кредитового переказу зобов`язаний невідкладно безкоштовно повідомити отримувача про таке зарахування коштів у спосіб, передбачений договором між ними.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
У ч. 1 ст. 513 ЦК України зазначено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі статтею 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Згідно ч. 1 ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
Згідно п. 12 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
Постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 року «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу «COVID-19» визначено, що з 12.03.2020 на всій території України встановлено карантин. Надалі постановами Кабінету Міністрів України цей карантин на території України продовжувався та був відмінений з 30.06.2023 на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 651 від 27.06.2023 року.
Крім того, Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 на території України був введений воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 року строком на 30 діб, який неодноразово було продовжено.
Відповідно до п. 19 «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року №2102-ІХ, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.
Законом України №4434-ІХ, який набрав чинності 04.09.2025, пункт 19 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України було виключено.
Статтею 78 ЦПК України визначено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Стаття 80 ЦПК України визначає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно з ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Як передбачено ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Оцінка аргументів сторін, доказів.
При оцінці доказів та аргументів суд враховує положення ч. 8 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» та нечіткі або двозначні положення договору тлумачить на користь відповідача, як споживача послуг позивача.
З досліджених доказів вбачається, що 18.04.2021 між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено в електронному вигляді кредитний договір №1816461. Відповідач, підписавши договір електронним підписом з використанням одноразового ідентифікатора, прийняв умови надання послуг, зокрема, строк кредитування, плату за кредит, порядок погашення кредиту, відповідальність.
Первісним кредитором було передано відповідачу на виконання умов договору, визначену в них суму коштів, що підтверджується поданими доказами, які узгоджуються з приписами Закону України «Про платіжні послуги». Крім того, відповідач здійснивши часткове погашення заборгованості за договором та укладення додаткових угод з метою пролонгації строку кредитування, визнав факт укладення кредитного договору та отримання коштів на його виконання.
Представником позивача також подані належні, допустимі та достатні докази набуття позивачем права вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором.
Позивачем наданий розрахунок заборгованості, проте він не є доказом наявності або відсутності договірних зобов`язань між сторонами, оскільки він є доповненням до позовної заяви із зазначенням обрахунку позивачем позовних вимог майнового характеру та має інформаційний характер, а також не відповідає вимогам, яким має відповідати доказ здійснення фінансово-господарської операції.
Відповідно до висновку Верховного Суду, зробленого у постанові від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України.
З копії кредитного договору №1816461 від 18.04.2021 вбачається, що сума кредиту за умовами договору становить 6000, 00 грн, строк кредитування (з врахуванням усіх пролонгацій) до 18.09.2021 зі зниженою ставкою 0,76 % за кожен день користування кредитом протягом 30 днів, зі стандартною – 1,9% протягом наступних днів кредитування.
Доказів наявності обставин щодо подальшого продовження строку кредитування та зміни процентної ставки, суду не надано.
З врахуванням викладеного, проценти за користування кредитними коштами можуть бути нараховані лише протягом терміну, на який вони були надані, а тому розмір процентів, які повинен був нарахувати первісний кредитор згідно з умовами кредитного договору та додаткових угод, зважаючи на часткове погашення відповідачем заборгованості за основним зобов`язанням, складає 14732,50 грн, а саме:
– за період із 18.04.2021 до 17.05.2021 – 1404,00 грн (6000,00 грн : 100% х 0,78% х30 днів);
– за період із 18.05.2021 до 18.08.2021 – 10368,76 грн (5868,00 грн : 100% : 1,9% х 93 дні);
– за період із 19.08.2021 до 19.09.2021 – 2959,74 грн (4868,00 грн : 100% х1,9% х 32 дні).
Враховуючи часткове погашення відповідачем заборгованості за процентами на суму 11403,10 грн, стягненню з ОСОБА_1 на користь позивача підлягає заборгованість за процентами у розмірі 3329,40 грн.
У зв`язку з наведеним, суд дійшов висновку про часткове порушення прав позивача, за захистом яких мало місце звернення до суду.
З огляду на те, що відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання за договором, з нього на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у розмірі 8197,40 грн, з яких 4868,00 грн заборгованість за кредитом, 3329,40 грн заборгованість за процентами. 
Стосовно заявленого відповідачем клопотання про застосування строку позовної давності, то слід зазначити, що, з урахуванням продовження перебігу позовної давності на строк дії карантину з 12.03.2020 до 30.06.2023 та її зупинення на період дії воєнного стану з 24.02.2022 до 04.09.2025, на момент звернення позивача до суду (27.01.2026) встановлений ст. 257 ЦК України трирічний строк позовної давності не сплив та не може вважатися пропущеним.
За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність підстав для застосування до спірних правовідносин позовної давності.
Відповідно до ч.1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір та інші судові витрати покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2662,40 грн, як передбачено ст.4 ЗУ «Про судовий збір». Ціна позову позивачем визначена сумою 15966,80 грн. Оскільки суд задовольняє позовні вимоги частково на суму 8197,40 грн, що становить 51,34% від ціни позову, то з урахуванням принципу пропорційності з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1366,88 грн судового збору (2662,40 грн : 100% х 51,34%).
Представницею відповідачки заявлено вимогу про стягнення з позивача витрат на правову допомогу у розмірі 9000,00 грн.
На підтвердження витрат на правничу допомогу до заяви долучено копії договору про надання правової допомоги №02-07/2024 від 02.07.2024, прайс-листа АО «Лігал Ассістанс», заявки на надання юридичної допомоги №821 від 01.12.2025, витягу з акту про надання юридичної, допомоги №25 від 31.12.2025.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Відповідно до ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У постанові Верховного Суду від 01.09.2021 у справі № 178/1522/18 зазначено, що при визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема у рішеннях від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України, від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
За результатом оцінки доказів суд дійшов висновку, що витрати на правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн відповідатимуть критерію реальності таких витрат та розумності їхнього розміру.
Керуючись ст. 263 – 265 ЦПК України, суд

ухвалив
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договоромзадовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» заборгованість за кредитним договором №1816461 від 18.04.2021 у розмірі 8197 (вісім тисяч сто дев`яносто сім) гривень 40 копійок, яка складається із заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 4868 (чотири тисячі вісімсот шістдесят вісім) гривень 00 копійок, заборгованості за процентами у розмірі 3329 (три тисячі триста двадцять дев`ять) гривень 40 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» судовий збір у розмірі 1366 (одна тисяча триста шістдесят шість) гривень 88 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 (три тисячі) гривень 00 копійок.
Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повні найменування сторін та інших учасників справи:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс», код ЄДРПОУ 42640371, адреса місцезнаходження: вул.Гедройця Єжи, буд.6, офіс 521, м.Київ, 03150;
ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Д. В. Свояк