ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА	

справа № 753/7300/26
провадження № 2-а/753/171/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" червня 2026 р. Дарницький районний суд м. Києва під головуванням судді Осіпенко Л.М., 
за участю: 
секретаря судового засідання - Петрової Т.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні Дарницького районного суду міста Києва справу 
за адміністративним позовом ОСОБА_1 
до Департаменту патрульної поліції 
про скасування постанови про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

26.03.2026 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до інспектора Управління патрульної поліції у місті Києві старшого лейтенанта поліції Мукоїда В.М. про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ЕГА № 1998497 від 24.03.2026 року та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 183 КУпАП.
В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 24.03.2026 року інспектором полку № 1 батальйону № 2 роти № 2 взводу Управління патрульної поліції у місті Києві старшим лейтенантом поліції Мукоїдом В.М. винесено постанову про притягнення її до адміністративної відповідальності за статтею 183 КУпАП.
На думку позивачки, зазначена постанова є незаконною та підлягає скасуванню, оскільки вона не здійснювала завідомо неправдивого виклику поліції, а звернулася до правоохоронних органів у зв`язку з реальною дорожньо-транспортною пригодою.
Як зазначає позивачка, 24.03.2026 року приблизно о 16 год. 45 хв., керуючи належним їй автомобілем НОМЕР_1 , вона рухалася вулицею Братиславською у напрямку станції метро «Чернігівська» у крайній лівій смузі руху з дозволеною швидкістю. Попереду правою смугою рухався вантажний автомобіль ISUZU, державний номерний знак НОМЕР_2 .
Під час руху від зазначеного вантажного автомобіля, за твердженням позивачки, раптово відлетів сторонній предмет, який влучив у передній бампер її автомобіля, після чого, відскочивши, пролетів повз лобове скло та впав на проїзну частину.
Позивачка зазначає, що після цього вона подала звуковий сигнал, аби привернути увагу водія вантажного автомобіля. Водій ISUZU зупинився та оглянув свій транспортний засіб, тоді як вона виявила на передньому бампері свого автомобіля пошкодження від удару стороннім предметом, які продемонструвала водію вантажівки. Після цього сторони домовилися викликати працівників поліції для належної фіксації події та пошкоджень автомобіля.
За твердженням позивачки, працівників поліції довелося викликати тричі - о 17 год. 01 хв., 18 год. 23 хв. та 19 год. 31 хв., оскільки на попередні повідомлення належного реагування не було.
Після прибуття на місце події інспектор Мукоїд В.М. оглянув її автомобіль та, зі слів позивачки, повідомив, що наявне пошкодження є давнім і не могло виникнути за обставин, про які вона повідомила. Крім того, інспектор висловив припущення, що передній бампер автомобіля неодноразово фарбувався, з чим позивачка категорично не погоджується.
Позивачка також зазначає, що під час спілкування інспектор поводився зверхньо, не намагався з`ясувати фактичні обставини події, не повірив її поясненням щодо наявності дорожньо-транспортної пригоди та в подальшому повідомив про намір притягнути її до адміністративної відповідальності за статтею 183 КУпАП, вважаючи, що вона здійснила завідомо неправдивий виклик поліції. На підставі цього інспектором було винесено оскаржувану постанову.
З огляду на викладене та з урахуванням уточненого позову просить суд: 1) постанову інспектора полку № 1 батальйону № 2 роти № 2 взводу Управління патрульної поліції у місті Києві старшого лейтенанта поліції Мукоїда В.М. серії ЕГА №1998497 від 24.03.2026 р. у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 183 КУпАП України, - скасувати, а справу про адміністративне правопорушення - закрити; 2) визнати дії патрульного ДПП старшого лейтенанта Мукоїда В.М. щодо відсутності фіксування пошкоджень притиправними; 3) зобов`язати ДПП сприяти оформленню дорожньої-транспортної пригоди, що сталася 24.03.2026 року належним чином для можливості отримання відшкодування збитків від страхової.
29.04.2026 року представник Департаменту патрульної поліції звернувся до суду з відзивом на позов, в якому просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
В обґрунтування зазначив, що твердження позивачки, викладені у позові, є необґрунтованими, хибними та такими, що не підлягають задоволенню судом, виходячи з такого.
Перевіркою встановлено, що 24.03.2026 року оператором гарячої телефонної лінії «102» прийнято телефонне звернення позивачки ОСОБА_1 , яка повідомила про ДТП, а саме: що перед мостом, 20 метрів, в сторону Чернігівської, від проїджаючого авто з-під авто щось відлетіло та пошкодило бампер для заявниці, а/м Hyundai ELANTRA НОМЕР_1 та НОМЕР_2 - ISUZU. Оператором «102» на дане місце події було направлено екіпаж автопатруля РУБІН-312, який обслуговував Дарницький район м. Києва в складі атестованих працівників поліції Мукоїда В.М. та Михальчука О.О .
В ході опрацювання даного виклику інспектором Мукоїдом В.М. було усно опитано заявника (позивачку) та іншого учасника, які знаходилися на місці виклику. Під час візуального огляду стану переднього бамперу на транспортному засобі позивачки було виявлено незначне пошкодження лако-фарбового покриття, яке не відповідало заяві позивачки ОСОБА_1 . Таким чином, було встановлено, що обставини, про які зазначила позивачка не підтверджуються, натомість має місце завідомо неправдивий виклик поліції, за що позивачка мала бути притягнута до адміністративної відповідальності. 
Діям позивачки ОСОБА_1 була надана належна правова оцінка та був розпочатий розгляд справи стосовно притягнення останньої до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП.
Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення інспектор використовував нагрудний реєстратор НК №473865, відеозапис якого є безперечним доказом в даній справі. Згідно відеозапису нагрудних бодікамер поліцейських, які відтворюють події, які розпочинаються 24.03.2026 р. о 20:22 та закінчуються о 21:12, зазначені у позові факти не знайшли свого підтвердження.
Інспектор діяв виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначений чинним законодавством, постанова винесена з дотриманням всіх вимог, встановлених чинним законодавством, а отже позов, на думку представника відповідача, не підлягає задоволенню (а.с. 54-60).
Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 15.04.2026 року відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 46).
У судове засідання позивачка  ОСОБА_1 не з`явилась, про дату, час та місце розгляду прави повідомлена належним чином, звернулась до суду з клопотанням, в якому підтримала позов з підстав, викладених у ньому та просила суд здійснювати розгляд справи без її участі.
У судове засідання представник відповідача Департаменту патрульної поліції не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, із заявами та клопотаннями до суду не звертався.
На підставі ч. 4 ст. 229 КАС України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, які мають значення для вирішення спору, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд встановив таке.
Судом встановлено, що відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення серії ЕГА № 1998497 від 24.03.2026 року, інспектором полку № 1 батальйону № 2 роти № 2 взводу Управління патрульної поліції у місті Києві старшим лейтенантом поліції Мукоїдом В.М., позивачку ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 183 КУпАП та накладено на неї адміністративний штраф в розмірі 850,00 грн. (а.с. 35-37).
Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, 24.03.2026 року о 18 год. 12 хв. гр.  ОСОБА_1 перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Братиславська, буд. 18, здійснила завідомо неправдивий виклик поліції, а саме зателефонувала на спецлінію «102» та повідомила про те, що потрапила в ДТП, хоча цього факту насправді не було, пошкодження були не характерні, для таких, які зазначила заявниця, а саме тріщини на лфт були заповнені брудом та поверх пошкодження був рівний шар пилу, що не характерно для ДТП в заявлений час заявниці. Зафіксовано на нагрудну камеру БК 473865.
Не погоджуючись із постановою працівника поліції та звертаючись до суду з відповідним позовом, позивачка зазначила, що вона викликала поліцію для фіксації обставин ДТП та пошкоджень, які отримав її транспортний засіб. Заперечуючи проти позову відповідач стверджує, що пошкодження було незначне, або оскаржувана постанова є правомірною.
Частина друга статті 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
При накладенні стягнення за скоєне адміністративне правопорушення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі (частини друга статті 33 КУпАП).
Статтею 183 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за завідомо неправдивий виклик пожежної охорони, поліції, швидкої медичної допомоги або аварійних служб у вигляді накладення штрафу від трьох до семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно з пунктом 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.
Статтею 10 КУпАП передбачено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Частиною 1 ст. 75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Статтею 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Підставою для накладення інспектором поліції штрафу може бути фото- та відеофіксація, а також показання свідків. Візуальне спостереження працівником поліції за порушенням не може бути доказом порушення. Відповідну Постанову у справі №357/10134/17 Верховний Суд прийняв 23.10.2019 року.
Відповідно до практики ЄСПЛ, справи про адміністративні правопорушення є кримінальними для цілей застосування Конвенції. Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.
Відповідач у справі зобов`язаний довести правомірність свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, довести факт вчинення позивачем порушення ПДР України відповідними доказами.
Положеннями ст. 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Обов`язок доказування в адміністративному судочинстві розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.
Аналогічна правова позиція викладена Верховим Судом у постанові від 14.03.2018 р. у справі № 760/2846/17.
Відповідно до статті 251 КУпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).
Дзвінок до поліції чи інших служб це право громадянина: «Нікого не ображає той, що користується своїм правом «neminem laedit qui suo jure utitur» (п. 27.5. постанови ВС від 07.11.2018, №10/5026/995/2012).
Об`єктивна сторона за ст. 183 КУпАП виклик спецслужб ніби-то для допомоги, знаючи наперед, що в цьому немає ніякої необхідності. Дії, спрямовані на зрив нормальної роботи служб. Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується прямим умислом: особа усвідомлює неправдивість повідомленої інформації, передбачає безпідставний виїзд працівників спеціальної служби та бажає настання таких наслідків. Такий правовий висновок викладений, зокрема, у постанові Другого апеляційного адміністративного суду від 25.01.2022 у справі № 577/3055/21.
Водночас сам лише факт виклику поліції не свідчить про наявність у діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 183 КУпАП. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Третього апеляційного адміністративного суду від 28.09.2021 у справі № 937/3327/21.
Як убачається з матеріалів справи, у повідомленні на лінію «102» позивачка ОСОБА_1 повідомила про дорожньо-транспортну пригоду та зазначила, що очікує прибуття працівників поліції для оформлення події (а.с. 62). Матеріалами справи також підтверджується, що позивачка неодноразово зверталася до поліції у зв`язку з відсутністю реагування на попередні повідомлення, здійснивши виклики шість разів (а.с. 6-7).
Наведені обставини свідчать про те, що позивачка, звертаючись до поліції, не мала наміру спричинити безпідставний виїзд працівників поліції, а прагнула отримати реагування на подію, яку сприймала як дорожньо-транспортну пригоду та такою, що потребує фіксації правоохоронними органами.
Крім того, з відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції вбачається, що позивачка пояснювала інспектору, що дорожньо-транспортна пригода трапилася з нею вперше, у зв`язку з чим вона й звернулася до поліції. Також вона показала працівникам поліції пошкодження свого транспортного засобу, які в подальшому були оцінені ними як незначні.
Завдання поліції зокрема, охорона прав і свобод людини (ст. 2 Закону України «Про Національну поліцію України»).
Кожен має право звернутися до поліції для захисту, а поліція зобов`язана відреагувати на звернення і вжити заходи для охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки та порядку (постанова Сьомого апеляційного адміністративного суду від 24.05.2022, №672/643/21).
Сподівання громадянина на допомогу поліції у конфліктній ситуації не є правопорушенням (постанова Третього апеляційного адміністративного суду від 10.02.2020, №171/143/17).
Поліцейські ж мають: перевірити та оцінити обставини, які змусили подзвонити «102»; допитати свідків, учасників подій та дослідити докази проступку; не обмежуватись вказівкою, що «не було» подій, на які вказав заявник це недопустимо.
Постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності не беззаперечний доказ адміністративного проступку, оскільки опис правопорушення не належний доказ порушення. Постанова рішення суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення (абз. 6 п. 19 постанови ВС від 26.04.2018, №338/1/17).
Висновок про наявність чи відсутність в діях складу адміністративного правопорушення має бути обґрунтований на підставі всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують адміністративне правопорушення (п. 26 постанови ВС від 27.06.2019, №560/751/17).
Сам по собі незначний характер пошкоджень транспортного засобу ОСОБА_1 не свідчить про неправдивість повідомлення позивачки та не підтверджує наявності у неї прямого умислу на вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 183 КУпАП.
Враховуючи наведене вище, суд приходить до висновку, що вина позивачки у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, не доведена, не підтверджується належними доказами, що виключає притягнення її до адміністративної відповідальності.
Оскільки доказів, які б свідчили про неправомірність дій позивачки та правомірність дій відповідача під час розгляду даної справи отримано не було, оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа про притягнення позивачки до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП - закриттю.
Водночас вимога позивачки про визнання протиправною бездіяльності інспектора поліції, яка, на її думку, полягала у невчиненні належних дій щодо фіксації обставин дорожньо-транспортної пригоди, не може бути предметом розгляду у межах цієї адміністративної справи.
Предметом судового розгляду є законність постанови про притягнення позивачки до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП. Натомість доводи щодо неналежного виконання працівником поліції службових обов`язків під час оформлення повідомлення про ДТП, а також щодо повноти чи правильності вчинених ним процесуальних дій, не стосуються перевірки правомірності оскаржуваної постанови та виходять за межі предмета цього спору.
У разі незгоди з діями чи бездіяльністю працівника поліції під час виконання ним службових повноважень позивачка не позбавлена права звернутися зі скаргою до керівництва відповідного органу Національної поліції або оскаржити такі дії (бездіяльність) в установленому законом порядку.
Отже, наведені доводи не впливають на вирішення питання щодо законності постанови про притягнення позивачки до адміністративної відповідальності та не підлягають оцінці в межах розгляду цієї справи.
Також вимога позивачки про зобов`язання Департаменту патрульної поліції сприяти оформленню дорожньо-транспортної пригоди, яка, за її твердженням, сталася 24.03.2026 року, з метою реалізації нею права на відшкодування завданої шкоди, не підлягає розгляду в межах цієї справи.
Предметом судового розгляду є виключно перевірка законності постанови про притягнення позивачки до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП. Натомість вимога про зобов`язання органу Національної поліції вчинити певні дії щодо оформлення дорожньо-транспортної пригоди є самостійною вимогою, яка не пов`язана з вирішенням питання про правомірність оскаржуваної постанови та виходить за межі предмета цього спору.
Крім того, задоволення такої вимоги фактично зводилося б до покладення на суд обов`язку втрутитися у дискреційні повноваження органу Національної поліції щодо порядку документування дорожньо-транспортних пригод, що не відповідає завданням судового контролю у цій категорії справ.
За таких обставин вимога про зобов`язання Департаменту патрульної поліції сприяти оформленню дорожньо-транспортної пригоди, яка, за твердженням позивачки, мала місце 24.03.2026 року, не підлягає задоволенню в межах даного провадження.
Згідно ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 332,80 грн.
На підставі викладеного та керуючись статтями 183, 251, 283, 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, статтями 2, 8, 9, 72-77, 78, 139, 205, 241-246, 250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити частково.
Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕГА № 1998497 від 24.03.2026 року про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ).
Справу про притягнення  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до адміністративної відповідальності, за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 183 КУпАП - закрити.
У іншій частині позову - відмовити.
Стягнути з Департаменту патрульної поліції накористь  ОСОБА_1 суму понесених судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 332 (триста дві) гривні 80 копійок.
Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 КАС України.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відомості про учасників справи: 
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса проживання: АДРЕСА_1 . 
Відповідач: Департамент патрульної поліції, код ЄДРПОУ 40108646, адреса місцезнаходження: 03048, м. Київ, вул. Ф. Ернста, буд. 3. 

Суддя:           Осіпенко Л.М.