Кегичівський районний суд Харківської області 
Справа № 624/779/26 
№ провадження 2/624/540/26 
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України
селище Кегичівка 24 серпня 2026 року 

Кегичівський районний суд Харківської області, у складі 
головуючого судді Куст Н.М.,
за участю секретаря судового засідання Ткаченко А.О., 
розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №624/779/26,
позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» (далі – ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ»), 
представник позивача: Ткаченко Юлія Олегівна, 
відповідач: ОСОБА_1 , 
суть вимог: про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:
Виклад позиції позивача.
ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» в особі представника Ткаченко Ю.О. звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача суму заборгованості за договором кредиту № 45216711 в розмірі 24170,25 грн та понесені судові витрати.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 05 січня 2026 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено договір про надання коштів у кредит №45216711, умовами якого встановлено, що кредитодавець надає позичальнику кредит у розмірі 7500,00 грн строком на 30 днів (з 05 січня 2026 року по 03 лютого 2026 року), із фіксованою процентною ставкою у розмірі 0,209 %, яка нараховується щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту. Комісія за надання кредиту складає 16 % від суми наданого кредиту, що у грошовому виразі становить 1200,00 грн. У разі порушення позичальником/відповідачем строків повернення кредиту (понадстрокове користування позикою) нараховується 4 % пені на залишок заборгованості за тілом кредиту за кожен день понадстрокового користування.
Договір кредиту підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора – 67404, що був надісланий на вказану відповідачем/позичальником електронну адресу, у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Електронні підписи сторін зазначені в розділі «Реквізити сторін».
Кредитодавець на виконання умов договору кредиту №45216711 від 05 січня 2026 року виконав свої зобов`язання, зокрема передав відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 7500,00 грн шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідача № НОМЕР_1 
Враховуючи викладені вище умови договору кредиту №45216711 від 05 січня 2026 року та додаткової угоди, а також здійсненів відповідачем платежі в рахунок погашення заборгованості за договором кредиту, які складають 0 грн, заборгованість останнього за договором кредиту складає 24170,25 грн, з яких: 7500,00 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу; 470,25 грн – сума заборгованості за процентами; 1200,00 грн – сума заборгованості за комісією; 15000,00 грн – сума заборгованості за пенею/неустойкою; 0 грн – сума заборгованості за процентами, нарахованими за понадстрокове користування.
Отже, відповідач належним чином зобов`язання щодо повернення основної суми боргу за договором кредиту, заборгованості за процентами та інших нарахувань не виконав ані перед кредитодавцем/первісним кредитором, ані перед позивачем/фактором – ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ», що набуло право вимоги за договором кредиту №45216711 на підставі договору факторингу.
В подальшому кредитодавцем/первісним кредитором відступлено право вимоги за вказаним вище договором кредиту.
Так, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» уклали Договір факторингу №25/02/26 від 25 лютого 2026 року, за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб-боржників, у тому числі за договором кредиту №45216711 від 05 січня 2026 року.
Відповідно до Реєстру прав вимог №6 від 20 травня 2026 року кредитодавець/Клієнт відступив фактору/позивачу право вимоги заборгованостей до боржників на умовах, передбачених договором факторингу №25/02/26 від 25 лютого 2026 року, у тому числі до відповідача в сумі 24 170,25 грн.
Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.
28 липня 2026 року представник позивача звернувся до суду з позовом.
Ухвалою Кегичівського районного суду Харківської області від 28 липня 2026 року провадження по справі відкрито за правилами спрощеного провадження, судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 21 березня 2025 року.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, про місце, дату та час розгляду повідомлявся належним чином, натомість надав з клопотання, в якому повідомляється, що позовні вимоги підтримує, просить розглянути справу без її участі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Частиною 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Причину неявки відповідачка суду не повідомила. Відзив на позов до суду від відповідача не надходив.
За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Ухвалою суду від 24 серпня 2026 року постановлено ухвалити заочне рішення.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Фактичні обставини, встановлені судом, норми права, які застосовував суд, мотиви суду.
Судом встановлено, що 05 січня 2026 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 45216711.
Відповідно до пункту 2.2.1 договору сума кредиту становить 7 500,00 грн.
Згідно з пунктом 2.2.2 договору строк кредитування (строк договору) становить 30 днів. Датою надання кредиту визначено 05 січня 2026 року, а датою повернення кредиту (останнім днем) - 03 лютого 2026 року.
Відповідно до пункту 2.2.3 договору процентна ставка становить 0,209 % на день та є фіксованою.
Згідно з пунктом 2.2.4 договору комісія за надання кредиту становить 16,00 % від суми наданого кредиту, що у грошовому виразі становить 1 200,00 грн.
Договором також визначено проценти за понадстрокове користування кредитом (його частиною) у розмірі 4,00 % на день та пеню у розмірі 4,00 % на день.
Відповідно до пункту 2.3 договору загальні витрати за кредитом за весь строк дії договору становлять 1 670,25 грн, орієнтовна загальна вартість кредиту — 9 170,25 грн, а орієнтовна реальна річна процентна ставка — 1156,11 %.
Згідно з пунктом 2.3 договору ставки, визначені договором, є незмінними протягом строку кредитування та можуть бути змінені виключно на підставі укладеної між кредитодавцем та позичальником додаткової угоди.
Параметри, порядок і графік повернення кредиту, сплати процентів та комісії за надання кредиту визначено додатком № 1 до договору.
Умовами договору також передбачено, що протягом строку його дії тарифи та комісії за фінансовою послугою, а також за додатковими та/або супутніми послугами залишаються незмінними та можуть бути змінені виключно на підставі додаткової угоди.
Крім того, договором встановлено, що фіксована процентна ставка не може бути збільшена кредитодавцем в односторонньому порядку, а її зміна можлива виключно шляхом укладення додаткового договору за домовленістю сторін. Ставка комісії за надання кредиту також не може бути збільшена кредитодавцем в односторонньому порядку.
Договір, таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, заявку-опитувальник клієнта на отримання фінансового кредиту підписано ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором 67404, що підтверджується довідкою про ідентифікацію.
Відповідно до довідки ТОВ «Європейська платіжна система» вих. № КД-000096739 від 03 червня 2026 року, 05 січня 2026 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» як ініціатором платіжної операції за допомогою API-інтерфейсу було надано до виконання платіжну інструкцію, за якою здійснено платіжну операцію на суму 7500,00 грн на користь Шевченко Д.. Переказ здійснено на електронний платіжний засіб (ЕПЗ) № НОМЕР_1 , номер платежу — be06c46b-dc22-4e32-ac40-76a724912cd6.
Згідно витребуваної інформації наданої АТ КБ «Приватбанк» вбачається, що картковий рахунок № НОМЕР_2 належить ОСОБА_1 та на цей рахунок 05 січня 2026 року відбулося зарахування в сумі 7500,00 грн.
ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» уклали Договір факторингу №25/02/26 від 25 лютого 2026 року, за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб-боржників, у тому числі за договором кредиту №45216711 від 05 січня 2026 року.
Відповідно до Реєстру прав вимог №6 від 20 травня 2026 року кредитодавець/Клієнт відступив фактору/позивачу право вимоги заборгованостей до боржників на умовах, передбачених договором факторингу №25/02/26 від 25 лютого 2026 року, у тому числі до ОСОБА_1 в сумі 24170,25 грн.
Відповідно розрахунку суми заборгованості ОСОБА_1 із зазначенням суми заборгованості, строку, за який провадиться стягнення та відміткою стягувача про непогашення заборгованості за договором позики № 45216711 від 05 січня 2026 року складає 24170,25 грн, з яких: 7500,00 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу; 470,25 грн – сума заборгованості за процентами; 1200,00 грн – сума заборгованості за комісією; 15000,00 грн – сума заборгованості за пенею/неустойкою; 0 грн – сума заборгованості за процентами, нарахованими за понадстрокове користування.
Відповідно до ч.1 ст. 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Відповідно до ст. 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1статті 627 ЦК України).
Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України).
За частиною 1 статті 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).
Відповідно до ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).
Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них.
Положеннями ст. 639 ЦК України передбачено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1ст. 1048 ЦК України).
Згідно п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (п. 12 ч. 1ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
За правилом ч. 8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Згідно з статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з статтею 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Наявними у матеріалах справи доказами підтверджується факт переходу права грошової вимоги від первісного кредитора до ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» за кредитним договором № 45216711 від 05 січня 2026 року, укладеним між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 .
У відповідності до положень ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від виконання зобов`язання є неприпустимою.
За частиною 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно з ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Статтею 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
За змістом частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76 ЦПК України).
Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно з частиною 1 статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
З наданого позивачем алгоритму укладення кредитного договору вбачається, що без ознайомлення з правилами надання кредитів ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» подальше укладення електронного договору кредиту на сайті є неможливим. Отже, заповненням анкети-заяви відповідач підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчив, що він повідомлений кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України.
За таких обставин, суд вважає, що, підписавши за допомогою електронного підпису одноразового ідентифікатору кредитний договір, ОСОБА_1 погодилась з визначеними у ньому умовами кредитування, в тому числі і щодо розміру відсотків за кредитом та сплату комісії за отримання кредиту.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідач не виконував умови кредитного договору, що призвело до утворення заборгованості, розмір якої становив 24170,25 грн, з яких: 7500,00 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу; 470,25 грн – сума заборгованості за процентами; 1200,00 грн – сума заборгованості за комісією; 15000,00 грн – сума заборгованості за пенею/неустойкою; 0 грн – сума заборгованості за процентами, нарахованими за понадстрокове користування.
Отже, заборгованість зі сплати процентів позивачем нараховано з урахуванням встановленого умовами договору строку кредитування та саме щодо стягнення вищевказаної суми пред`явлено позов. Доказів на спростування вказаної суми відповідно до статті 81 ЦПК України, відповідачем не надано, свого контрозрахунку не наведено.
Суду не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, що відповідає положенням ст. 617 ЦК України.
З огляду на те, що ОСОБА_1 взятих на себе кредитних зобов`язань в строки, передбачені кредитним договором, не виконала, суд вважає позовні вимоги ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ», в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 7500,00 грн. та заборгованості за процентами у розмірі 470,25 грн, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Щодо стягнення суми заборгованості за комісією в сумі 1200,00 грн суд зазначає наступне.
10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
Положення частин 1, 2, 5 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними.
Відповідно до пункту 4 частини 1статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно з частиною 2статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Між тим, оскільки товариством не було зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які була встановлена комісія за видачу кредиту, відповідна умова кредиту є нікчемною відповідно до частин 1 та 2 статті 11, частини 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Зазначене узгоджується з правовими висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19, у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21 (провадження № 61-4202сво22) та постанові Верховного Суду від 21 лютого 2024 року у справі № 344/3078/23 (провадження № 61-15548св23) щодо оцінки правомірності встановлення у кредитному договорі умови про щомісячну плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування).
Отже, вказана сума комісії в розмірі 1200,00 грн стягненню з відповідача на користь позивача не підлягають.
Щодо стягнення пені/неустойки у розмірі 15000,00 грн, суд зазначає наступне.
Відповідно до п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
На підставі чого, суд відмовляє у стягненні з відповідача пені у розмірі 15000,00 грн.
Враховуючи, вищевикладене, позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.
Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати.
Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Із матеріалів справи вбачається, що вказана позовна заява подана через систему «Електронний суд» та відповідно до ч. 3 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» судовий збір сплачено із застосуванням понижуючого коефіцієнту відповідного розміру ставки судового збору - 0,8, що становить 2662,40 грн.
Відтак, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 877,93 грн пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6500,00 грн суд зазначає наступне.
Відповідно до частин першої, другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.
Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою їх розподілу учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Частиною четвертою статті 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та значенням справи для сторони.
Судом встановлено, що між ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» та адвокатом Ткаченко Ю.О. укладено договір про надання правничої допомоги № 11-05/26/ФП від 11 травня 2026 року.
Відповідно до пункту 4.1 договору вартість послуг адвоката за вивчення наявних у клієнта документів, проведення їх аналізу, визначення правової позиції, аналіз судової практики та збір документів/доказів для формування позовної заяви у малозначній справі становить 500,00 грн, а за підготовку та складання позовної заяви до боржника за договором кредиту у малозначній справі – 6000,00 грн, що разом становить 6500,00 грн.
Згідно з витягом з акту № 1-ФП від 05 червня 2026 року про приймання-передачу наданої правничої допомоги адвокатом надано позивачу відповідні послуги на загальну суму 6500,00 грн. Факт їх оплати підтверджується платіжним документом.
Таким чином, суд вважає документально підтвердженим понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6500,00 грн.
Водночас відповідно до пункту 3 частини другої статті 141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову інші судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З огляду на те, що позовні вимоги позивача задоволено частково, витрати на професійну правничу допомогу підлягають стягненню з відповідачки пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи розмір задоволених позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2143,40 грн.
Керуючись ст.12,81,133,141,247,263-265, 280-282 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» в особі представника Ткаченко Юлії Олегівни до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості– задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» заборгованість за договором кредиту № 45216711 в розмірі 24170 (двадцять чотири тисячі сто сімдесят) грн 25 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 877 (вісімсот сімдесят сім) грн 93 коп та витрати на правову допомогу у розмірі 2142 (дві тисячі сто сорок три) грн 40 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач та треті особи мають право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Відповідно до п.п.15.5 п.15 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи Харківському апеляційному суду або через Кегичівський районний суд Харківської області, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне найменування (ім`я) сторін:
позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» (далі – ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ»), місцезнаходження: 08205, Київська область, м. Ірпінь, вул. Садова, буд. 31/33, код ЄДРПОУ 43311346,
представник позивача: Ткаченко Юлія Олегівна, місцезнаходження: 08205, Київська область, м. Ірпінь, вул. Садова, буд. 31/33,
відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , паспорт № НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя Н.М. Куст