ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
61022, м. Харків, пр. Науки, 5
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я
іменем України 

30.07.2026 Справа № 905/323/26 
Господарський суд Донецької області у складі судді Чернової О.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу
за позовом: Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго», м. Київ
до відповідача: Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Нікольської селищної ради Донецької області, смт. Микільське Маріупольського району Донецької області
про стягнення 320058,82грн, з яких 188648,27грн – основний борг, 84814,42грн – 15% річних, 46596,13грн – інфляційні втрати,
без повідомлення (виклику) сторін,

Державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго», м. Київ звернулось до Господарського суду Донецької області з позовом до Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Нікольської селищної ради Донецької області, смт. Микільське Маріупольського району Донецької області про стягнення 320058,82грн, з яких 188648,27грн – основний борг, 84814,42грн – 15% річних, 46596,13грн – інфляційні втрати.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» з оплати послуг, внаслідок чого у відповідача виникла заборгованість за березень 2021 року в розмірі 188648,27грн, що стало підставою для нарахування 15% річних та інфляційних втрат.
На підтвердження вказаних обставин позивачем надані такі документи: лист АТ «ДТЕК Донецькі Електромережі» №60/1939-вих від 10.02.2021 з додатком, договір про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» №б/н від 01.03.2021 з додатками (комерційна пропозиція №3 від 07.06.2019 для постачання електричної енергії споживачам постачальником «останньої надії») та додаткова угода до нього, протокол проведення переговорів щодо закупівлі електричної енергії постачальника «останньої надії», звіт АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» щодо фактичного (звітного) корисного відпуску електричної енергії за точками комерційного обліку (площадками вимірювання) споживачів постачальника «останньої надії» ДПЗД «Укрінтеренерго» за березень 2021 року, акт №012109 купівлі-продажу електроенергії за березень 2021 року, рахунок №000037691796/04/О03/17969 від 09.04.2021, докази направлення акту купівлі продажу та рахунку на електронну адресу відповідача, вимога №44/11-001808 від 16.02.2022 з доказами направлення. 
Нормативно свої позовні вимоги позивач обґрунтовує посиланням на ст.ст. 525, 526, 610, 625 Цивільного кодексу України.
З дотриманням приписів ст.6 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, для розгляду справи №905/323/26 визначено суддю Чернову О.В.
Ухвалою Господарського суду Донецької області від 20.05.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №905/323/26. Справу №905/323/26 постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.
05.06.2026 від відповідача надійшло клопотання про продовження строку на подання відзиву на позовну заяву.
15.06.2026 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, за змістом якого останній заперечує проти позовних вимог. Свою позицію відповідач аргументує тим, що обсяги споживання електричної енергії за спірним договором потребують документального підтвердження, однак позивачем належних доказів на підтвердження заборгованості не надано. Крім цього, відповідач зазначає, що після автоматичного укладення договору з постачальником «останньої надії», тариф на електричну енергію мав підвищений коефіцієнт, що значно ускладнило можливість відповідача зі сплати заборгованості з об`єктивних причин. Вказані події, на думку, відповідача виключає суб`єктивну вину відповідача та є підставою для зменшення або звільнення від сплати нарахованих інфляційних втрат та 15% річних. 
Крім цього, відповідач заявляє клопотання про зменшення розміру 15% річних, оскільки нарахування процентів річних мають компенсаційний характер та не мають бути джерелом збагачення. 
Також, останній просить зобов`язати Державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго», м. Київ надати суду фактичні дані комерційного обліку об`єктів споживача на 01.03.2021, відповідно до вимог п.6.2.5 ПРРЕЕ для перевірки відповідності заявлених у позові обсягів споживання.
Ухвалою Господарського суду Донецької області від 23.06.2026 постановлено клопотання Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Нікольської селищної ради Донецької області, смт. Микільське Маріупольського району Донецької області про продовження процесуального строку на подання відзиву на позовну заяву задовольнити та у задоволенні клопотання Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Нікольської селищної ради Донецької області, смт. Микільське Маріупольського району Донецької області про витребування доказів відмовити.
09.07.2026 від відповідача надійшло клопотання про поновлення строків для подання доказів та про долучення доказів до матеріалів справ, за змістом якого просить долучити до матеріалів справи відповіді АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» №83/8076-вих. від 01.07.2026.
Розглянувши клопотання відповідача про поновлення процесуальних строків для подання доказів, суд враховує те, що відповідь на адвокатський запит від 24.06.2026 надійшла 02.07.2026 та з огляду на що, суд дійшов висновку про поновлення процесуальних строків для подання доказів та приймає клопотання відповідача про долучення доказів.
Відповідно до ст.248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Частиною 1 ст.6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод від 04.11.1950, ратифікованої Верховною Радою України, встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.
За приписами ч.2 ст. 114 Господарського процесуального кодексу України строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.
Поняття «розумного строку» не має чіткого визначення, проте розумним слід вважати строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального та процесуального законів.
Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.
Суд зазначає, що з огляду на перебування судді Чернової О.В. у відпустці в період з 14.07.2026 по 29.07.2026, справа розглянута та повне рішення складено в розумний строк.
Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.
З`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази на їх підтвердження в порядку статті 210 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВСТАНОВИВ:
Відповідно до розпорядження КМУ від 12.12.2018 №1023-р. ДПЗД «Укрінтеренерго» здійснює господарську діяльність з постачання електричної енергії споживачу на підставі ліцензії, виданої згідно з постановою НКРЕКП від 06.11.2018 №1344, та з 01.01.2019 до 31.12.2026 виконує функції постачальника «останньої надії».
Відповідно до повідомлення оператора системи розподілу АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» № 60/1939-вих від 10.02.2021, Комунальне некомерційне підприємство «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Нікольської селищної ради Донецької області, смт. Микільське Маріупольського району Донецької області віднесене до категорії споживачів, постачання електричної енергії якому здійснюється постачальником «останньої надії» у березні 2021 року.
Таким чином, між Державним підприємством зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» (позивач, постачальник) та Комунальним некомерційним підприємством «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Нікольської селищної ради Донецької області (відповідач, споживач), шляхом фактичного споживання електричної енергії, укладено договір про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» (договір), відповідно до п.1.1. якого цей договір про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» є публічним договором приєднання споживача до цього договору і регулює порядок та умови продовження постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» (постачальник) споживачу, у разі якщо обраний споживачем електропостачальник неспроможний постачати електричну енергію, до моменту обрання споживачем нового електропостачальника або до припинення постачання у передбачених чинним законодавством чи цим договором випадках. Цей договір укладається сторонами, керуючись статтями 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України, шляхом приєднання споживача до цього договору.
За цим договором постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору, що зазначені в додатку 1 до договору (комерційна пропозиція) (п. 2.1. договору).
За п.п. 3.1-3.2 договору постачальник здійснює постачання електричної енергії споживачу з моменту припинення постачання електричної енергії споживачу діючим електропостачальником у випадках, зазначених у пункті 3.2. цієї глави.
Постачальник забезпечує гарантоване та безперервне постачання електричної енергії споживачу протягом всього строку постачання у разі: банкрутства, ліквідації попереднього електропостачальника; закінчення строку дії ліцензії, призупинення або анулювання ліцензії з постачання електричної енергії споживачам попереднього електропостачальника; невиконання або неналежного виконання попереднім електропостачальником вимог правил ринку, правил ринку «на добу наперед» та внутрішньодобового ринку, що унеможливило постачання електричної енергії споживачам; не обранням споживачем нового електропостачальника, зокрема після розірвання договору з попереднім електропостачальником; припинення електропостачальника, не спроможного постачати електричну енергію, про що він повинен повідомити постачальника «останньої надії», споживачів, регулятора, оператора системи передачі та оператора системи розподілу, відповідно до частини сьомої статті 64 Закону.
Згідно з п. 3.6 договору початок постачання електричної енергії споживачу починається з факту споживання електричної енергії у перший день, наступний за останнім днем постачання електричної енергії попереднім електропостачальником, за відсутності факту відключення, передбаченого ПРРЕЕ.
У разі фактичного споживання електричної енергії за відсутності договору про постачання електричної енергії з іншим електропостачальником умови договору з постачальником «останньої надії» вважаються прийнятими споживачем (п. 3.7 договору).
Відповідно до п.5.1 договору споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за цінами (тарифами), що визначаються відповідно до методики (порядку), затвердженої регулятором, згідно з комерційною пропозицією з постачання електричної енергії постачальником «останньої надії», яка є додатком до цього договору (комерційна пропозиція).
За п. 5.7 договору ціна (тариф) на електричну енергію має зазначатися постачальником у рахунках на оплату спожитої електричної енергії за цим договором, у тому числі у разі її зміни.
Розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць (п. 5.8. договору).
Згідно з п.5.10 договору оплата виставленого постачальником рахунку за цим договором має бути здійснена споживачем в терміни, визначені в рахунку, але не менше 5 робочих днів з дати отримання споживачем цього рахунка, або протягом 5 робочих днів від строку оплати, зазначеного у комерційній пропозиції, прийнятої споживачем. Всі платіжні документи, що виставляються постачальником споживачу мають містити чітку інформацію про суму платежу, порядок та строки оплати, що погоджені сторонами договору, а також інформацію щодо адреси, телефонів, офіційної веб-сторінки для отримання інформації про подання звернень, скарг та претензій щодо комерційної якості постачання електричної енергії та надання повідомлень про загрозу електробезпеки.
Цей договір приєднання споживача набирає чинності за фактом споживання електричної енергії у перший день, наступний за останнім днем постачання електричної енергії попереднім електропостачальником, за відсутності факту відключення, передбаченого ПРРЕЕ, та діє в частині здійснення розрахунків між сторонами до повного їх здійснення, а в частині постачання електричної енергії його дія не може перевищувати 90 діб. У разі внесення постачальником в установленому чинним законодавством порядку змін до змісту типового договору про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії», затвердженого регулятором, сторони погоджуються з такими змінами у цьому договорі (п. п. 13.1., 13.2. договору).
Договір підписано та скріплено печаткою постачальника. 
У якості додатку №1 до договору, споживач приєднався до комерційної пропозиції №3 від 07.06.2019 для постачання електричної енергії споживачам постачальником «останньої надії» та відповідно до п.4.1 якої, споживач сплачує 100% від орієнтованої вартості прогнозованого обсягу споживання електричної енергії за розрахунковий період протягом 5 банківських (робочих) днів з моменту отримання споживачем рахунку. Орієнтована вартість розраховується шляхом множення прогнозованого обсягу споживання електричної енергії на ціну, за якою здійснюється постачання електричної енергії постачальником. Прогнозований обсяг споживання електричної енергії визначається на підставі даних, отриманих постачальником від оператора систем розподілу (передачі) (ОС). 
Остаточний розрахунок за спожиту електричну енергію в розрахунковому періодіздійснюється споживачем на підставі виставленого постачальником рахунку до 14-го (включно) числа місяця, наступного за розрахунковим, розмір якого визначається як різниця між вартістю купованої споживачем електричної енергії, зазначеної в акті купівлі-продажу, та сумарною оплатою споживачем за розрахунковий період з урахуванням ПДВ (п.4.2 комерційної пропозиції).
Згідно з п. 4.3 комерційної пропозиції, рахунки вважаються отриманими споживачем належним чином у разі їх направлення особистим врученням (нарочним) або із застосуванням послуг пошти на адресу споживача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та/або на адресу, надану ОС постачальнику.
У разі направлення рахунків електронною поштою або із застосуванням інших засобів електронного зв`язку, датою отримання таких рахунків буде вважатись дата відправлення постачальником відповідного електронного повідомлення.
За п.4.4 комерційної пропозиції, акт-купівлі продажу електричної енергії складається на підставі даних про фактичне споживання електричної енергії споживачем, отриманих від ОС.
У разі наявності зауважень до акту купівлі-продажу, споживач оформлює протокол розбіжностей, в якому вказує обсяг електричної енергії, по якому є розбіжності. Уповноважені особи постачальника та споживача терміново проводять переговори з метою усунення розбіжностей, при цьому споживач або постачальник залучають ОС для врегулювання спірного питання. 
У разі неповернення споживачем підписаного зі свого боку одного екземпляру оригіналу акту купівлі-продажу у встановлені строки або не підписання з боку споживача у встановлений термін, документ вважається узгодженим та підтвердженим споживачем та приймається постачальником як узгоджений.
Споживач, який прострочив виконання грошового зобов`язання з оплати електроенергії, на вимогу постачальника зобов`язаний, крім оплати штрафних санкцій та збитків, сплатити суму боргу за електроенергію з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення зобов`язання, а також п`ятнадцять процентів річних від простроченої суми невиконаного або неналежним чином виконаного зобов`язання (п.7.4 комерційної пропозиції).
Відповідно до п.15.1 комерційної пропозиції, цей договір набирає чинності за фактом споживання електричної енергії у перший день, наступний за останнім днем постачання електричної енергії попереднім постачальником, за відсутності факту відключення, передбаченого ПРРЕЕ, та діє в частині здійснення розрахунків між сторонами до повного їх здійснення, а в частині постачання електричної енергії його дія не може перевищувати 90 календарних днів. Якщо споживач протягом 90 календарних днів не укладе відповідний договір про постачання з іншим електропостачальником або договір купівлі-продажу електричної енергії на ринку електричної енергії, електроживлення його об`єкта (об`єктів) має бути припинено оператором системи за зверненням постачальника.
На виконання умов договору позивач склав акт купівлі-продажу електроенергії №012109 від 31.03.2021 за березень 2021 року в обсязі 41301кВТ*год на суму 188648,27грн.
Також позивач виписав рахунок за спожиту електроенергію №00037691796/04/О03/17969 від 09.04.2021 за березень 2021 року на суму 188648,27грн.
Акт та рахунок позивач направив на електронну адресу відповідача 25.04.2023, що підтверджується знімком з екрану.
Відповідно до звіту АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» щодо фактичного (звітного) корисного відпуску електричної енергії за точками комерційного обліку (площадками вимірювання) споживачів, обсяг розподіленої електричної енергії за березень 2021 року по точках комерційного обліку споживача складає 41301кВТ*год.
Позивач звертався до відповідача з вимогою №44/11-001808 від 16.02.2022, однак відповідач відповіді не надав.
Таким чином, розмір заборгованості за березень 2021 року складає 188648,27грн.
Позивач, посилаючись на порушення відповідачем зобов`язань з повної та своєчасної оплати за спожиту електричну енергію, звернувся до суду з відповідним позовом.

Виходячи з принципу повного, всебічного та об`єктивного розгляду всіх обставин справи, суд вважає вимоги позивача такими, що підлягають частковому задоволенню з огляду на таке.
Сутність позову полягає у примусовому спонуканні відповідача до виконання грошових зобов`язання за спірним договором та застосуванні наслідків порушення зобов`язання у вигляді стягнення 15% річних та інфляційних втрат.
Відповідно до ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 Цивільного кодексу України).
Відносини, що виникли між сторонами щодо постачання електричної енергії, регулюються приписами Цивільного кодексу України, Закону України «Про ринок електричної енергії», Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №312 від 14.03.2018, договором та комерційною пропозицією.
Відповідно до частин 1, 2 ст.56 Закону України «Про ринок електричної енергії» постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу. Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами.
Судом встановлено, що відповідно до розпорядження КМУ від 12.12.2018 №1023-р. ДПЗД «Укрінтеренерго» здійснює господарську діяльність з постачання електричної енергії споживачу на підставі ліцензії, виданої згідно з постановою НКРЕКП від 06.11.2018 №1344, та з 01.01.2019 до 31.12.2026 виконує функції постачальника «останньої надії».
Відповідно до пункту 66 частини 1 статті 1 Закону України «Про ринок електричної енергії» постачальник «останньої надії» це визначений Кабінетом Міністрів України постачальник, який не має права відмовити в укладенні договору постачання природного газу на обмежений період часу.
Відповідно до частини 8 статті 64 Закону України «Про ринок електричної енергії» постачальник «останньої надії» здійснює постачання з моменту припинення постачання електричної енергії попереднім електропостачальником. Договір постачання електричної енергії між постачальником «останньої надії» і споживачем вважається укладеним з початку фактичного постачання електричної енергії такому споживачу. 
Отже, укладений між сторонами договір №б/н від 01.03.2021 про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» є належною підставою для виникнення у сторін відповідних прав та обов`язків.
Пунктом 2.3.13 Правил роздрібного ринку електричної енергії передбачено, що обсяги спожитої електричної енергії визначаються за розрахунковий період, який становить 1 календарний місяць.
Судом встановлено, що відповідно до звіту АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» щодо фактичного (звітного) корисного відпуску електричної енергії за точками комерційного обліку (площадками вимірювання) споживачів, обсяг розподіленої електричної енергії за березень 2021 року по точках комерційного обліку споживача складає 41301кВТ*год.
З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов договору позивач склав акт купівлі-продажу електроенергії №012109 від 31.03.2021 за березень 2021 року в обсязі 41301кВТ*год на суму 188648,27грн.
Щодо заперечень відповідача проти обсягів споживання електричної енергії, суд зазначає наступне.
Дані, необхідні для формування платіжних документів, у тому числі щодо обсягів електричної енергії, надаються учасникам роздрібного ринку адміністратором комерційного обліку в порядку, встановленому Кодексом комерційного обліку. На підставі отриманих даних відповідно до умов договору (обраної споживачем комерційної пропозиції) сторони складають акти прийому-передачі проданих товарів та/або наданих послуг (п.4.3 Правил роздрібного ринку електричної енергії).
За п.4.4 комерційної пропозиції, акт-купівлі продажу електричної енергії складається на підставі даних про фактичне споживання електричної енергії споживачем, отриманих від ОС.
Таким чином, позивачем складено акт купівлі-продажу електричної енергії на підставі інформації про фактичне споживання електричної енергії, отриманої від оператора системи розподілу – АТ «ДТЕК Донецькі електромережі», тобто у відповідності до вимог чинного законодавства.
Факт того, що оператором системи розподілу 01.03.2021 не здійснювалась фіксація (зняття) фактичних показників засобів комерційного обліку електричної енергії само по собі не спростовує відомості про фактичне споживання електричної енергії споживачем, що були надані АТ «ДТЕК Донецькі електромережі».
Інших обґрунтованих заперечень проти обсягів споживання відповідачем надано не було.
Крім цього, суд зауважує, що відповідно до п.4.4 комерційної пропозиції у разі наявності зауважень до акту купівлі-продажу, споживач оформлює протокол розбіжностей, в якому вказує обсяг електричної енергії, по якому є розбіжності. Уповноважені особи постачальника та споживача терміново проводять переговори з метою усунення розбіжностей, при цьому споживач або постачальник залучають ОС для врегулювання спірного питання. 
У разі неповернення споживачем підписаного зі свого боку одного екземпляру оригіналу акту купівлі-продажу у встановлені строки або не підписання з боку споживача у встановлений термін, документ вважається узгодженим та підтвердженим споживачем та приймається постачальником як узгоджений.
Акт купівлі-продажу направлений на електронну пошту відповідача 25.04.2023, що підтверджується наданим позивачем знімком з екрану.
Відповідачем факту отримання вказаного акту не заперечується, однак жодних заперечень та зауважень до цього акту останнім надано не було, та тому у відповідності до п.4.4 комерційної пропозиції є узгодженими та підтвердженими відповідачем.
З огляду на наведене, суд відхиляє заперечення відповідача та доходить висновку про належність вказаного акту та звіту оператора системи розподілу як доказів на підтвердження обсягів споживання електричної енергії в березні 2021 року.
Також позивач виписав рахунок за спожиту електроенергію №00037691796/04/О03/17969 від 09.04.2021 за березень 2021 року на суму 188648,27грн.
Рахунок позивач також направив на електронну адресу відповідача 25.04.2023, що підтверджується знімком з екрану.
Згідно з ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Оплата виставленого постачальником рахунку за цим договором має бути здійснена споживачем в терміни, визначені в рахунку, але не менше 5 робочих днів з дати отримання споживачем цього рахунка, або протягом 5 робочих днів від строку оплати, зазначеного у комерційній пропозиції, прийнятої споживачем. Всі платіжні документи, що виставляються постачальником споживачу мають містити чітку інформацію про суму платежу, порядок та строки оплати, що погоджені сторонами договору, а також інформацію щодо адреси, телефонів, офіційної веб-сторінки для отримання інформації про подання звернень, скарг та претензій щодо комерційної якості постачання електричної енергії та надання повідомлень про загрозу електробезпеки (п.5.10. договору).
Відповідно до рахунку за спожиту електроенергію №00037691796/04/О03/17969 від 09.04.2021 за березень 2021 року, він має бути сплачений протягом 5 банківських днів від дати отримання.
Таким чином, строк оплати за спожиту електричну енергію в березні 2021 року є таким, що настав.
Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Приписи ст.525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст.629 Цивільного кодексу України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.
Належних доказів оплати заборгованості за спожиту електроенергію у розмірі 188648,27грн до матеріалів справи не надано.
Посилання на неможливість виконати зобов`язання, у зв`язку з фінансовими складнощами відповідача суд відхиляє, оскільки відповідно до статті 617 Цивільного кодексу України, відсутність у боржника необхідних коштів не може вважатись підставою для звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання.
Отже, позовні вимоги в частині стягнення основної заборгованості є правомірними, обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Також позивач заявив до стягнення 15% річних у загальному розмірі 84814,42грн, з яких нараховані на борг за зобов`язання березень 2021 року за період прострочення з 03.05.2023 по 30.04.2026, а також інфляційні втрати у загальному розмірі 46596,13грн, що нараховані на борг за зобов`язання березень 2021 року за період прострочення з травня 2023 року по березень 2026 року. 
Контррозрахунки 15% річних та інфляційних втрат відсутні.
Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція) (п.п.3.2 п.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань»).
Відповідно до умов комерційної пропозиції споживач, який прострочив виконання грошового зобов`язання з оплати електроенергії, на вимогу постачальника зобов`язаний, крім оплати штрафних санкцій та збитків, сплатити суму боргу за електроенергію з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення зобов`язання, а також п`ятнадцять процентів річних від простроченої суми невиконаного або неналежним чином виконаного зобов`язання.
Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат, судом встановлено, що розрахунок є невірним, оскільки встановлений позивачем індекс інфляції за червень 2024 року в розмірі 100,2% є помилковим.
Абзацом п`ятим пункту 4 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. №1078 передбачено, що індексація грошових коштів для цілей застосування статті 625 ЦК України визначається із застосуванням індексу споживчих цін (індексу інфляції) за офіційними даними Державного комітету статистики України у відповідний місяць прострочення боржника, як результат множення грошового доходу на величину приросту споживчих цін за певний період, поділену на 100 відсотків.
Відповідно до офіційної інформації, наданої Державною службою статистики індекс інфляції у червні 2024 року складає 102,2%.
Здійснивши власний перерахунок, судом встановлено, що інфляційні втрати нараховані на борг за зобов`язання березень 2021 року за період прострочення з травня 2023 року по квітень 2026 року складає 51477,65грн.
Відповідно до ч.2 статті 237 Господарського процесуального кодекс України, при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог.
З огляду на таке, суд дійшов висновку про задоволення позивних вимог в частині стягнення інфляційних втрат в загальному розмірі 46596,13грн.
Перевіривши наданий позивачем розрахунок 15% річних, судом встановлено, що розрахунок є арифметично невірним.
Здійснивши власний перерахунок, судом встановлено, що належний розмір 15% річних, нарахованих на борг за зобов`язання березень 2021 року за період прострочення з 03.05.2023 по 30.04.2026 складає 84736,67грн.
Щодо клопотання відповідача про зменшення розміру 15% річних до 3% річних, суд зазначає наступне.
За змістом ст. 625 ЦК України нарахування трьох процентів річних та інфляційних втрат на суму боргу та входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання.
Господарські санкції, що встановлюються відповідно до договору чи закону за несвоєчасне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію кредитору майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку боржника. Такі санкції не можуть розглядатися кредитором як спосіб отримання доходів, що є більш вигідним порівняно з надходженнями від належно виконаних господарських зобов`язань.
Якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора.
З огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві Велика Палата Верховного Суду в постанові від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 (провадження № 12-79гс19) дійшла висновку, що, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до ст. 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.
При вирішенні питання про зменшення процентів річних суд має враховувати принципи розумності, справедливості, пропорційності та дотримуватись балансу між інтересами боржника і кредитора.
Матеріали справи не містять доказів фінансового стану відповідача, однак, суд враховує місцезнаходження відповідача, яким за відомостями з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: є Донецька обл., Маріупольський р-н, селище Микільське, вул.Свободи, будинок 1.
Згідно з наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 №376, яким затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, Маріупольський район з 05.03.2022 є тимчасово окупованою Російською Федерацією територією України.
Зазначені обставини, за висновком суду, є такими, що ускладнюють ведення відповідачем господарської діяльності, що безсумнівно вплинуло на його фінансовий стан та можливість погашення наявної заборгованості за попередні періоди.
Також суд зауважує, що відповідно до сталої судової практики Верховного Суду, штрафні санкції не можуть мати карального характеру, а повинні виконувати лише компенсаційну функцію для захисту інтересів кредитора від невиконання зобов`язань боржником.
Так, у п. п. 105-107 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.04.2023 у справі №910/4518/16 зазначено, що загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Одним з принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою.
У цьому випадку, заборгованість відповідача перед позивачем становить 188648,27грн, а 15% річних – 84814,42грн (тобто 44,9% від основної заборгованості) та інфляційні втрати – 46596,13грн. Отже, загальна сума нарахувань становить 131410,55грн, що складає 69,65% від суми основної заборгованості.
На думку суду, стягнення заявленої суми відсотків річних за таких умов є нерозумним з огляду на непропорційність наслідкам правопорушення, адже матиме наслідком не компенсацію майнових втрат позивача, а його збагачення за рахунок відповідача, що несправедливо відносно нього. Крім того, за рахунок стягнення інфляційних втрат позивач отримає компенсацію від знецінення грошових коштів.
З огляду на таке, суд дійшов висновку про задоволення клопотання відповідача та зменшення розміру 15% до встановлених ст. 625 ЦК України 3% річних, які відповідно до розрахунку суду складають 16947,33грн.
Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).
Проаналізувавши встановлені у справі обставини, оцінивши досліджені докази в їх сукупності та взаємозв`язку за своїм внутрішнім переконанням, господарський суд, враховуючи наведені положення цивільного і господарського законодавства, дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача 252191,73грн, з яких 188648,27грн - основний борг, 16947,33грн - 3% річних, 46596,13грн - інфляційні втрати.
Відповідно до приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 7, 13, 42, 86, 123, 129, 210, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:
Позовні вимоги Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго», м. Київ до Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Нікольської селищної ради Донецької області, смт. Микільське Маріупольського району Донецької області про стягнення 320058,82грн, з яких 188648,27грн – основний борг, 84814,42грн – 15% річних, 46596,13грн – інфляційні втрати, задовольнити частково.

Стягнути з Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Нікольської селищної ради Донецької області, смт. Микільське Маріупольського району Донецької області (ідентифікаційний код 37691796, 87000, Донецька обл., Маріупольський р-н, селище Микільське, вул.Свободи, будинок 1) на користь Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго», м. Київ (ідентифікаційний код 19480600, 04080, місто Київ, вулиця Кирилівська, будинок 85) 188648,27грн - основний борг, 16947,33грн - 3% річних, 46596,13грн - інфляційні втрати та судовий збір у розмірі 3026,30грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 

Рішення може бути оскаржено у Східний апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 257 Господарського процесуального кодексу України. 

Суддя О.В. Чернова

Рішення складено та підписано 30.07.2026

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/.