Справа № 303/9442/23

П О С Т А Н О В А
Іменем України

29 червня 2026 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду в складі: 
головуючого: судді Собослоя Г.Г.,
суддів: Кожух О.А., Джуги С.Д.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження за правилами письмового провадження, без проведення судового засідання та без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представниця – адвокатка Стегура Наталія Романівна, на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 грудня 2023 року у справі 303/9442/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
В С Т А Н О В И Л А:
У жовтні 2023 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. 
Позов мотивований тим, що 04 червня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № 476263370.
У своїх доводах щодо права вимоги до боржника позивач посилається на Реєстр боржників № 150 від 07.09.2021 до Договору факторингу № 28/1118-01, укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон плюс», згідно з яким до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 476263370.
Вказує, що 20 жовтня 2022 року між ТОВ «Таліон плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 20102022, у відповідності до умов якого ТОВ «Таліон плюс» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Таліон плюс» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрах прав вимоги. 
Відповідно до Реєстру прав вимоги № 1 від 21.10.2022 до Договору факторингу № 20102022 від 20 жовтня 2022 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 38 920,00 грн, з яких: 10 500,00 грн сума заборгованості по основному боргу та 28 420 грн сума заборгованості по відсоткам.
06.12.2020 між ТОВ «ФК «1Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено Договір позики № 3811651.
14.06.2021 між ТОВ «ФК «1Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 14/06/21, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «1Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «1Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників.
Відповідно до Реєстру боржників № 2 від 28.07.2021 до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 3811651 у сумі 11 907,30 гривень, з яких: 4 500 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу та 7 407,30 гривень - сума заборгованості за відсотками.
З огляду на вищевикладене, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за вищезгаданими договорами у загальному розмірі 50 827,30 гривень, а також понесені позивачем судові витрати.
Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 грудня 2023 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість в загальному розмірі 50 827,30 гривень в тому числі: за Кредитним договором № 476263370 в розмірі 38 920,00 гри., з яких: 10 500,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 28 420,00 грн. - сума заборгованості за відсотками та за Договором позики № 3811651 в розмірі 11 907.30 грн., з яких: 4 500,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 7 407.30 грн. - сума заборгованості за відсотками.
Вирішено питання судового збору.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
Вважає рішення суду першої інстанції незаконним, прийнятим з порушенням норм процесуального та матеріального права.
Вказує, що позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження обставин підписання ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, що б підтверджувало перехід від клієнта до фактора – наявного прав вимоги за укладеним із ОСОБА_1 договором № 28/1118-01 від 28.11.2018. Оскільки не доведено перехід права вимоги до ТОВ «Таліон плюс», відтак таке право вимоги не перейшло і до наступного фактора - ТОВ «ФК «ЄАПБ».
Щодо процесуальних порушень зазначає, що суд першої інстанції належним чином про судовий розгляд не повідомляв його.
На апеляційну скаргу відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» подало відзив, у якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення Мукачівського міськрайонного суду від 11.12.2023 залишити без змін. 
На підтвердження відступлення права вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» додатково долучив до відзиву наступні документи: Реєстр прав вимоги № 1 від 21.10.2022 до Договору факторингу № 20102022 від 20.10.2022; Реєстр прав вимоги № 2 від 28.07.2021 до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021; витяг з Реєстру прав вимоги № 150 від 07.09.2021 до Договору факторингу № 28/118-01 від 28.11.2018; Додаткова угода № 7 від 13.06.2022 до Договору факторингу № 14/06/2021 від 14.06.2021; платіжне доручення № 18921 від 25.10.2022 - плата за відступлення права вимоги згідно Реєстру прав вимоги №1 від 21.10.2022 до Договору факторингу № 20102022; платіжне доручення № 17310 від 30.07.2021 - плата за відступлення права вимоги згідно Додаткової угоди № 3 від 28 липня 2021 до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021; платіжне доручення № 17327 від 03.08.2021 плата за відступлення права вимоги згідно Додаткової угоди № 3 від 28 липня 2021 до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021; платіжне доручення № 17328 від 05.08.2021 плата за відступлення права вимоги згідно Додаткової угоди № 3 від 28 липня 2021 до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021.
Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2 ст. 367 ЦПК України).
Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3 ст. 367 ЦПК України).
Згідно з ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Оскільки ціна позову у даній справі менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб і справа не належить до тих справ, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розгляд даної справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до такого.
Щодо кредитного договору № 476263370 від 04.06.2021.
Судом встановлено, що 04.06.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено в електронній формі Договір кредитної лінії № 476263370, який підписано електронним цифровим підписом, за допомогою одноразового ідентифікатора MNV335DE, за умовами якого останній отримав кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі кредитного ліміту в розмірі 10 500 грн.
20.10.2022 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 201025022, відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 1 від 20.10.2022 до Договору факторингу № 20102022 від 20.10.2022 до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 38 920 грн. 
Відповідно до розрахунку заборгованості за Кредитним договором № 476263370 від 04.06.2021 за період з 21.10.2022 по 30.06.2023 заборгованість за Кредитним договором № 476263370 від 04.06.2021 не погашена, залишок заборгованості складає 38 920 грн.
Таким чином, ТОВ «ФК «ЄАПБ» вважає, що набуло права грошової вимоги до відповідача, як боржника, за кредитним договором у розмірі 38 920 грн., з яких: 10 500 грн. заборгованість за тілом кредиту; 28 420 грн. заборгованість за відсотками.
Щодо Договору позики № 3811651 від 04.06.2021.
Встановлено, що 06.12.2020 між «ФК «1Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено в електронній формі Договір позики № , який підписано електронним цифровим підписом, за допомогою одноразового ідентифікатора eu3oenxQqS, за умовами якого останній отримав позику у розмірі 4 500 грн. Строк позики (договору) 30 днів, дата надання позики – 06.12.2020, дата повернення позики - 05.01.2021.
Сторонами погоджено, що процентна ставка 1,99% за день (фіксована), знижена процент на ставка – 0,69%,процентна ставка за понадстрокове користування Позикою – 2,70%. Орієнтовна загальна вартість позики 58431,50 грн.
14.06.2021 між ТОВ «ФК «1Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 14/06/21, відповідно до витягу з Реєстру боржників № 2 від 28.07.2021 до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 11 907,30 грн. 
Відповідно до розрахунку заборгованості за Договору позики № 3811651 від 04.06.202 за період з 28.07.2020 по 30.06.2023 заборгованість за Договором позики № 3811651 від 04.06.2021 не погашена, залишок заборгованості складає 11 907,30 грн.
Таким чином, ТОВ «ФК «ЄАПБ» вважає, що набуло права грошової вимоги до відповідача, як боржника, за кредитним договором у розмірі 11 907,30 грн., з яких: 4 500 грн. заборгованість за основною сумою боргу; 7 407,30 грн. заборгованість за відсотками.
Всього заборгованість за договорами у загальному розмірі 50 827,30 грн (38 920+11 907,30).
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що перехід права вимоги позивача до боржника підтверджується належними доказами, а оскільки відповідач не виконав обов`язку з повернення коштів за кредитними договорами, позов про стягнення з нього заборгованості є обґрунтованим.
З такими доводами суду першої інстанції колегія суддів не погоджується з огляду на таке.
Щодо доводу апеляційної скарги про неналежне повідомлення відповідача про розгляд справи
Судом апеляційної інстанції встановлено, що в матеріалах справи міститься супровідний лист про надсилання ОСОБА_1 копії ухвали про відкриття провадження у справі разом із копією позовної заяви, проте доказів вручення відповідачу зазначеного листа матеріали справи не містять (а.с. 47-48, 49).
Згідно з довідками Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 02.11.2023, 23.11.2023, 11.12.2023, складеними секретарем судового засідання Олесею Добош, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України (а.с. 53, 55, 57).
В матеріалах справи наявні судові повістки від 03.11.2023 та від 27.11.2023 про виклик ОСОБА_1 , як відповідача у справі № 303/9442/23, у судові засідання на 23.11.2023 о 10:50 та на 11.12.2023 на 10:40, проте відомостей про належне вручення відповідачу таких повісток матеріали справи не містять (а.с.54, 56).
Згідно з частиною третьою статті 376 ЦПК України, порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.
Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).
Європейський суд з прав людини зауважив, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються (пункт 47 рішення ЄСПЛ від 21 жовтня 2010 року у справі «"Дія 97" проти України», заява № 19164/04).
Обов`язок суду повідомити учасників справи про місце, дату і час судового засідання є реалізацією однієї з основних засад цивільного судочинства — відкритості судового процесу. Розгляд справи в суді першої інстанції за відсутності учасника справи, якого не було повідомлено про місце, дату і час судового засідання, є обов`язковою та безумовною підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення судом апеляційної інстанції, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18.04.2022 у справі № 522/18010/18).
Правильним по суті рішення є в тому випадку, коли воно відповідає вимогам законності та обґрунтованості, оскільки порушення останніх має наслідком зміну або скасування оскарженого судового рішення. Правило про те, що «не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань», стосується випадків, коли такі недоліки не призводять до порушення основних засад (принципів) цивільного судочинства — що не є випадком у цій справі.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 щодо неналежного повідомлення про дату, час та місце розгляду справи судом першої інстанції знайшли обґрунтоване підтвердження, а тому рішення суду першої інстанції на підставі частини третьої статті 376 ЦПК України підлягає скасуванню в повному обсязі з ухваленням нового судового рішення.
При вирішенні спору по суті апеляційний суд виходить з такого.
Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини (стаття 11 ЦК України). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних) і підписаний його стороною (сторонами).
Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За загальним правилом статей 509, 510, пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України).
Оцінюючи обсяг переданих прав та доводи апеляційної скарги відповідача, апеляційний суд враховує загальновизнаний принцип приватного права «nemo plus iuris ad alium transferre potest, quam ipse habet», який означає, що ніхто не може передати більше прав, ніж має сам. Передати можливо лише дійсне право вимоги, тобто таке, що виникає із зобов`язання, яке не припинилося на момент передачі прав новому кредитору. Якщо особа відступає право вимоги, яке їй не належить, у правовідносинах відсутній уповноважений на таке відступлення суб`єкт, і заміна кредитора у зобов`язанні за загальним правилом не відбувається.
Право грошової вимоги до боржника може бути відступлене також на підставі договору факторингу, за яким згідно з частиною першою статті 1077 ЦК України одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Верховний Суд у постанові від 18.10.2023 у справі № 905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 29.06.2021 у справі № 753/20537/18, від 21.07.2021 у справі № 334/6972/17, від 27.09.2021 у справі № 5026/886/2012 тощо).
Щодо відступлення права вимоги за Договором кредитної лінії № 476263370 від 07.09.2021
 
Слушними є доводи відповідача щодо відсутності в матеріалах справи копії договору факторингу, за яким ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило право вимоги до ТОВ «Таліон плюс». Зазначені документи — Договір факторингу № 28/1118-01 та Реєстр боржників № 150 від 07.09.2021 - на момент розгляду справи в матеріалах справи відсутні: позивач не подав їх ні до позовної заяви, ні на будь-якій наступній стадії провадження в суді першої інстанції, обмежившись лише посиланням на них у тексті позовної заяви.
 
Позивачем не надано суду належних і допустимих доказів переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі - саме він, як особа, що обґрунтовує свої вимоги фактом набуття права вимоги, мав обов`язок довести кожен з етапів такого переходу.
Неможливість доведення позивачем первісного відступлення права вимоги за Договором факторингу № 28/1118-01 повністю виключає і правомірність усіх наступних етапів її передачі за ланцюгом фінансових компаній, зокрема до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів». Оскільки первісний фактор (ТОВ «Таліон плюс») не набув законного права вимоги до відповідача, він не міг передати це право наступному набувачу. Відступлення права вимоги в такому випадку не має розпорядчого ефекту для нового кредитора у відносинах із боржником.
Апеляційний суд звертає увагу, що у відзиві на апеляційну скаргу позивач долучив, зокрема, витяг з Реєстру прав вимоги № 150 від 07.09.2021 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 та платіжне доручення № 18921 від 25.10.2022 на підтвердження оплати за відступлення права вимоги згідно Реєстру прав вимоги № 1 від 21.10.2022 до Договору факторингу № 20102022 від 20.10.2022.
Відповідно до частини третьої статті 367 ЦПК України, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом апеляційної інстанції лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази того, що він не мав можливості подати їх до суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.
Позивач у відзиві на апеляційну скаргу не навів жодного обґрунтування поважності причин неподання зазначених документів до суду першої інстанції, а тому в апеляційного суду відсутні підстави для прийняття цього доказу до уваги.
Крім того, апеляційний суд зазначає, що навіть за умови прийняття таких доказів до уваги, сам по собі витяг з реєстру прав вимоги без долучення тексту самого договору факторингу № 28/1118-01, без доказів оплати ціни відступлення за цим договором не є достатнім доказом факту переходу права вимоги, з огляду на правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду від 18.10.2023 у справі № 905/306/17.
Щодо відступлення права вимоги за Договором позики № 3811651 від 06.12.2020
На підтвердження переходу права вимоги за Договором позики № 3811651 від 06.12.2020 позивач надав:
?у суді першої інстанції: Договір факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021; Додаткову угоду № 2 від 28.07.2021 до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021; Додаткову угоду № 3 від 28.07.2021 до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021; Акт прийому-передачі Реєстру Боржників № 2 за Договором факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, які при цьому не містять відомостей про загальну суму заборгованості чи загальну суму прав вимоги, що відступаються; витяг з Реєстру боржників № 2 до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 та розрахунок заборгованості за Договором позики № 3811651 від 06.12.2020;
?разом із відзивом на апеляційну скаргу: Реєстр прав вимоги № 2 від 28.07.2021 до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021; Додаткову угоду № 7 від 13.06.2022, а також платіжні доручення №№ 17310, 17327, 17328 на підтвердження оплати за відступлення права вимоги згідно з Додатковою угодою № 3 від 28.07.2021.
Апеляційний суд зазначає, що акт приймання-передачі відповідного реєстру боржників, яким відповідно до умов Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 визначається момент переходу права грошової вимоги, наданий до суду першої інстанції без зазначення загальної суми заборгованості, що унеможливлює встановлення обсягу переданого права вимоги саме за зобов`язанням відповідача. Крім того, під час розгляду справи судом першої інстанції позивачем не було надано жодних доказів на підтвердження здійснення оплати за відступлення права вимоги.
Зазначені документи, включаючи платіжні доручення на підтвердження оплати, як і документи щодо першого договору, подані позивачем вперше на стадії апеляційного провадження без обґрунтування поважності причин їх неподання до суду першої інстанції. А тому з підстав, викладених вище щодо застосування частини третьої статті 367 ЦПК України, вони не приймаються апеляційним судом до уваги.
За таких обставин апеляційний суд доходить висновку, що позивачем не доведено факту переходу до нього права вимоги ані за Договором № 28/1118-01, ані за Договором позики від 06.12.2020, оскільки первинно надані документи не дозволяють ідентифікувати обсяг переданих прав, а докази виконання фінансових зобов`язань за договором факторингу (оплати) у суді першої інстанції взагалі були відсутні. З огляду на це, позовні вимоги є недоведеними та задоволенню не підлягають.
Таким чином, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 знайшли своє підтвердження, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
З урахуванням того, що апеляційна скарга позивача задоволена, в результаті у позові відмовлено з позивача на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги, 4 026 грн.
Керуючись статтями 367, 369, 374, 376, 381-384 ЦПК України, колегія суддів
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представниця – адвокатка Стегура Наталії Романівни, - задовольнити.
Рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 грудня 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити повністю.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на користь ОСОБА_1 судові витрати у справі, понесені на оплату судового збору за подання апеляційної скарги, у розмірі 4 026 гривень.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 29 червня 2026 року.

Головуючий: 
Судді: