ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
9 вересня 2026 року
м. Київ
справа № 990/385/25
провадження № 11-184заі26
Велика Палата Верховного Суду у складі:
судді-доповідачки Стрелець Т. Г.,
суддів Банаська О. О., Білоконь О. В., Булейко О. Л., Гімона М. М., Губської О. А., Ємця А. А., Короля В. В., Кравченка С. І., Кривенди О. В., Мазура М. В., Мартинюк Н. М., Погрібного С. О., Стефанів Н. С., Ступак О. В., Тітова М. Ю., Ткача І. В., Ткачука О. С., Уркевича В. Ю.
розглянула в порядку письмового провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 30 березня 2026 року у справі № 990/385/25 (судді Хохуляк В. В., Бившева Л. І., Васильєва І. А., Ханова Р. Ф., Юрченко В. П.) за позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, 
УСТАНОВИЛА:
Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування
1. У серпні 2025 року ОСОБА_1 (далі також - позивач) звернувся до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду (далі - Касаційний адміністративний суд) як суду першої інстанції з адміністративним позовом до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (далі - ВККС, Комісія, відповідач), у якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив:
- визнати протиправним і скасувати рішення ВККС від 15 липня 2025 року № 170/ас-25, прийняте у складі її Другої палати, яким визнано ОСОБА_1 таким, що не підтвердив здатності здійснювати правосуддя в апеляційному господарському суді за критерієм особистої компетентності (далі - рішення від 15 липня 2025 року № 170/ас-25, оскаржуване рішення);
- зобов`язати ВККС провести з ОСОБА_1 нову співбесіду з урахуванням висновків суду та всіх матеріалів, долучених до досьє кандидата на посаду судді.
2. На обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що оскаржуване рішення не відповідає критеріям обґрунтованості та вмотивованості, а під час співбесіди Комісія не повною мірою оцінила надані пояснення, не врахувала низку обставин, що мало наслідком виставлення найнижчих балів за показниками «рішучість і відповідальність» та «безперервний розвиток» серед усіх кандидатів. Вважав, що надані ним пояснення засвідчували наявність унікального досвіду та світогляду, які підтверджували його відповідність усім критеріям, встановленим для зайняття обраної ним посади. Також позивач висловлював незгоду з критичними висновками Комісії та зменшенням нею балів за критеріями професійної етики та доброчесності.
Обставини справи, установлені судом першої інстанції
3. ВККС рішенням від 14 вересня 2023 року № 94/зп-23 (зі змінами) оголосила конкурс на зайняття 550 вакантних посад суддів в апеляційних судах (далі - Конкурс).
4. У встановлений строк ОСОБА_1 звернувся до Комісії із заявою про допуск до участі в Конкурсі як особа, яка відповідає вимогам пункту 3 частини першої статті 28 Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон № 1402-VIII).
5. Рішенням від 4 березня 2024 року № 84/ас-24 Комісія допустила ОСОБА_1 до проходження кваліфікаційного оцінювання та участі в Конкурсі.
6.  ОСОБА_1 у межах першого етапу кваліфікаційного оцінювання успішно склав кваліфікаційний іспит, у зв`язку із чим ВККС рішенням від 19 березня 2025 року № 56/зп-25 допустила його до другого етапу кваліфікаційного оцінювання «Дослідження досьє та проведення співбесіди».
7. 11 квітня 2025 року Комісія надіслала запит кандидатам на посаду суддів апеляційних судів, зокрема ОСОБА_1 , щодо надання пояснень та доказів (за наявності), які, на думку кандидата, підтверджують його відповідність критеріям особистої та соціальної компетентності.
8. 24 квітня 2025 року на адресу Комісії надійшли пояснення ОСОБА_1 .
9. Рішенням від 12 травня 2025 року № 17/ас-25 Комісія встановила результати спеціальної перевірки стосовно кандидата ОСОБА_1 .
10. На адресу Комісії 6 червня 2025 року надійшло рішення Громадської ради доброчесності (далі - ГРД) про надання інформації. У рішенні зазначено, що, проаналізувавши інформацію про кандидата на посаду судді апеляційного господарського суду ОСОБА_1., ГРД виявила дані, які не є самостійною підставою для висновку, однак є такими, що характеризують кандидата та можуть бути використані під час оцінювання.
11. 15 липня 2025 року Комісія у складі Другої палати провела співбесіду з ОСОБА_1 , дослідила матеріали досьє, зокрема рішення ГРД про надання інформації, усні та письмові пояснення кандидата, загальновідому та загальнодоступну інформацію стосовно кандидата, а також інші обставини, документи та матеріали. 
12. Під час співбесіди Комісія обговорила з позивачем: а) результати дослідження досьє кандидата; б) відповідність кандидата показникам критеріїв особистої і соціальної компетентності, а також критеріїв доброчесності та професійної етики.
13. Велика Палата Верховного Суду звертає увагу, що суд першої інстанції в описовій частині судового рішення припустився помилки у даті проведення з позивачем співбесіди, зазначивши дату - 20 травня 2025 року. Втім така помилка не призвела до неправильного встановлення судом суттєвих обставин у справі. 
14. За наслідками проведення співбесіди ВККС ухвалила рішення від 15 липня 2025 року № 170/ас-25, яким визначила, що за результатами кваліфікаційного оцінювання кандидат на посаду судді апеляційного господарського суду ОСОБА_1 набрав 680,8 бала. Комісія визнала ОСОБА_1 таким, що не підтвердив здатності здійснювати правосуддя в апеляційному господарському суді.
15. Підставою для ухвалення такого рішення стало те, що відповідність кандидата за критерієм особистої компетентності оцінена Комісією у 33 бали, що становить менше 75 % (37,5 бала) від суми максимально можливого бала за цей критерій.
16. Суд першої інстанції детально виклав висновки, наведені у рішенні ВККС від 15 липня 2025 року № 170/ас-25. 
Критерій професійної компетентності 
17. Оскільки загальний результат складеного ОСОБА_1 кваліфікаційного іспиту становить 354,8 бала, Комісія дійшла висновку про підтвердження ним здатності здійснювати правосуддя в апеляційному господарському суді за критерієм професійної компетентності.
Критерій особистої компетенції
18. Якщо систематизувати обставини і висновки, викладені в рішенні ВККС в цій частині, то їх коротко можна описати таким чином. Оцінюючи відповідність позивача показнику «рішучість і відповідальність», Комісія врахувала пояснення позивача щодо його досвіду роботи в різних органах, надання ним правової допомоги в різних справах (здебільшого кримінальних), здійснення підготовки адміністративних матеріалів для складання адміністративних протоколів за ненадання відповідей на адвокатські запити, відсутність фактів притягнення до дисциплінарної відповідальності. Щодо участі позивача в господарських справах, то Комісія врахувала надану позивачем постанову Вищого господарського суду України від 2008 року, а також пояснення позивача про те, що станом на сьогодні він представляє інтереси сторін у небагатьох господарських справах. Урахувала наведений позивачем приклад про те, що він у 2024 році готував клієнту позовну заяву до господарського суду про визнання недійсними рішення зборів садівничого товариства, а також обставини надання ним правової допомоги близько 10 клієнтам на теперішній час.
19. Комісія дійшла висновку, що позивач не надав переконливої інформації про його відповідність встановленому показнику, не пояснив, яким чином зазначені ним факти розкривають його відповідність показникам «рішучість та відповідальність». Цей показник оцінений індивідуально членами Комісії у 17, 17, 16, 17, 17 балів. Середній бал становить 17.
20. Оцінюючи відповідність позивача показнику «безперервний розвиток», Комісія врахувала надані позивачем пояснення щодо досвіду роботи у сфері права 34 роки, наявності публікацій його статей з 2002 року, участі у розгляді справ у складі третейських судів з 2008 до 2011 року, проходження навчання для підвищення кваліфікації, вивчення судової практики Верховного Суду та Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) з актуальних питань, участі в підготовці заяв до ЄСПЛ. Комісія звернула увагу на докази, надані позивачем на підтвердження цих пояснень, а саме: копію публікації «Власникам та орендодавцям присвячується» у газеті «Адвокат Бухгалтера» (березень, 2002 рік), копію сертифіката підвищення кваліфікації адвокатів за 2013 рік, витяг з Єдиного реєстру адвокатів України.
21. Комісія дійшла висновку, що позивач не навів будь-яких інших фактів відповідності показнику «безперервний розвиток». Комісія звернула увагу, що публікація, на яку посилається кандидат, опублікована у 2002 році, що не може свідчити про його безперервний розвиток. Цей показник оцінений індивідуально членами Комісії у 15, 17, 16, 17, 15 балів. Середній бал становить 16.
22. За результатами дослідження досьє, письмових пояснень та співбесіди з кандидатом, а також з урахуванням індивідуальних оцінок членів Комісії за відповідними показниками сумарний бал, отриманий за критерієм особистої компетентності, становить 33 бали із 50 можливих, що є нижчим за 75 % (37,5 бала) від максимально можливого бала, тому Комісія дійшла висновку, що кандидат не підтвердив здатності здійснювати правосуддя в апеляційному господарському суді за критерієм особистої компетентності.
Критерій соціальної компетенції
23. Суд першої інстанції детально описав рішення ВККС у цій частині. За результатами оцінювання відповідності кандидата критерію соціальної компетенції, Комісія дійшла висновку, що позивач такому відповідає, адже сумарний бал, отриманий за цим критерієм, становить 38 балів із 50 можливих, що є вищим за 75 % (37,5 бала) від максимально можливого бала. Оскільки цей критерій не є предметом оскарження з боку позивача, Велика Палата Верховного Суду вважає за недоцільне повторно деталізувати зміст рішення ВККС у цій частині.
Критерії доброчесності та професійної етики
24. Оцінюючи відповідність кандидата за критеріями доброчесності та професійної етики, Комісія зменшила позивачу бали за показником «чесність» сумарно на 45 балів (за два суттєвих порушення по 15 балів, а також 15 балів за декілька менш суттєвих). 
25. Так, 15 балів Комісія знизила за те, що в анкеті кандидата на посаду судді та в декларації доброчесності кандидата на посаду судді за 2023 рік (пункт 28) позивач зазначив недостовірні відомості про відсутність факту притягнення його до відповідальності. Зокрема, позивач не вказав, що 8 жовтня 2023 року його було притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, а також що за цим фактом було відкрите виконавче провадження. 
26. Ще Комісія встановила, що в декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2017 рік ОСОБА_1 відобразив заробітну плату дружини в розмірі 38 400 грн. Водночас відповідно до інформації з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків заробітна плата його дружини за 2017 рік становила 51 900 грн. Крім того, у графі «Джерело доходу» ОСОБА_1 зазначив свою дружину. Аналогічні порушення щодо зазначення джерела доходу містяться і в декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2018 рік.
27. Крім того, у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2018 рік ОСОБА_1 зазначив дохід дружини від надання майна в оренду в розмірі 13723 грн. Водночас відповідно до інформації з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків такий дохід становить 16 890 грн.
28. Ураховуючи ці обставини, Комісія вирішила знизити бали кандидата за критерієм професійної етики та доброчесності на 15 балів за показником чесність.
29. Комісія також встановила, що відповідно до інформації з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела та суми доходів, отриманих самозайнятими особами, а також суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи, у вересні 2024 року ОСОБА_1 було нараховано дохід від ТОВ «ЗЕЛМОТОР» у розмірі 549 890 грн (ознака доходу 153 - сума поворотної фінансової допомоги, наданої платником податку іншим особам). Водночас згідно з декларацією особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2024 рік така інформація відсутня.
30. Взявши до уваги пояснення позивача із цього приводу, Комісія оцінила зазначене порушення як суттєве і вирішила знизити бали кандидата за критеріями професійної етики та доброчесності на 15 балів за показником чесність.
31. У підсумку Комісія дійшла висновку, що ОСОБА_1 відповідає критеріям професійної етики та доброчесності, адже сумарний бал, отриманий за цими критеріями, становить 255 балів із 300 можливих, що є вищим за 75 % (225 балів) від максимально можливого бала.
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції
32. Касаційний адміністративний суд рішенням від 30 березня 2026 року у задоволенні позову відмовив.
33. Суд зазначив, що для оцінки критерію особистої компетентності, як і у випадку з соціальною компетенцією, не менш важлива роль у формуванні стійкого уявлення члена Комісії про рівень відповідальності кандидата на посаду судді цим критеріям відводиться співбесіді. Саме у процесі співбесіди члени Комісії мають можливість безпосередньо оцінити здатність кандидата до відкритого діалогу, готовність визнавати помилки, а також загальну здатність до ефективної взаємодії з іншими особами в умовах підвищеного психологічного навантаження.
34. Саме під час співбесіди формується остаточна оцінка кандидата на посаду судді. Оцінювання особистої компетентності має індивідуальний характер і здійснюється членами Комісії за їх внутрішнім переконанням із застосуванням засобів їх встановлення. Показники відповідності судді (кандидата на посаду судді) критеріям кваліфікаційного оцінювання досліджуються окремо один від одного та в сукупності.
35. Касаційний адміністративний суд вказав, що такий висновок відповідає позиції Великої Палати Верховного Суду, висловленій у постанові від 12 березня 2026 року у справі № 990/261/25.
36. За обставинами справи, Комісія провела співбесіду з ОСОБА_1 , встановила результати спеціальної перевірки, дослідила матеріали досьє, усні та письмові пояснення кандидата на посаду судді, загальновідому та загальнодоступну інформацію щодо кандидата, а також інші обставини, документи та матеріали. 
37. Проаналізувавши зміст рішення ВККС у частині висновків про невідповідність позивача критерію особистої компетенції, суд дійшов висновку, що факти та обставини, які мали значення і стали підставою для його прийняття, а також правові підстави та мотиви прийняття саме такого рішення докладно і в повному обсязі у ньому наведені. Його зміст відповідає суті законодавчого регулювання, що свідчить про вмотивованість такого рішення.
38. Проаналізувавши зміст рішення ВККС в частині висновків про невідповідність позивача критеріям професійної етики та доброчесності, суд урахував висновок Комісії про відповідність позивача цим критеріям, але при цьому дійшов висновку, що зниження балів Комісією не є свавільним чи необґрунтованим, викладені в оспорюваному рішенні Комісії висновки щодо обставин у справі не є довільними чи нераціональними.
39. У підсумку суд першої інстанції виснував, що спірне рішення містить опис всіх показників і критеріїв, за якими здійснювалося оцінювання, в оспорюваному рішенні наведено мотиви із зазначенням підстав, на основі яких виставлено відповідні бали або їх знижено. Під час розгляду справи суд встановив, що позивач був обізнаний про своє право ознайомитися з матеріалами досьє та надати пояснення і докази з приводу матеріалів, які містяться в досьє. Позивач своїм правом скористався, надав пояснення з приводу виявлених невідповідностей та запитань. Надані позивачем документи, а також його відповіді під час проведеної співбесіди були індивідуально оцінені Комісією. При цьому Комісія при здійсненні своїх повноважень не вийшла за межі своєї компетенції і при реалізації дискреційних повноважень дотрималася вимог до діяльності суб`єктів владних повноважень, закріплених у частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Короткий зміст та обґрунтування апеляційної скарги
40.  ОСОБА_1 не погодився з висновками Касаційного адміністративного суду і подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення ним норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення суду і ухвалити нове, яким позов задовольнити повністю.
41. На обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на те, що суд першої інстанції ототожнив формальну наявність мотивувальної частини рішення ВККС з належною вмотивованістю, хоча рішення не містить мотивів відхилення ключових доводів і доказів позивача. Звертає увагу, що негативне рішення ВККС має бути зрозумілим для кандидата, але така вимога в цьому випадку не дотримана. Рішення ВККС ґрунтується на вибірковому аналізі лише незначної частини наданої позивачем інформації, а тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що таке рішення відповідає вимогам статті 2 КАС України. 
42. За доводами апеляційної скарги, ВККС у своєму рішенні проігнорувала відповідні досягнення ОСОБА_1 або знецінила їх без наведення мотивів та без посилання на докази, які б їх спростували. Висновки суду про те, що позивач надав лише одну статтю 2002 року, один сертифікат 2013 року, витяг з Єдиного реєстру адвокатів України та не навів будь-яких інших фактів відповідності показнику «безперервний розвиток», які покладено в основу оскаржуваного рішення Комісії, не відповідають фактичним обставинам справи. 
43. В апеляційній скарзі позивач наводить практику Верховного Суду у справах, де позовні вимоги були задоволені, а рішення ВККС були скасовані з підстав їх невмотивованості. Вважає, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права, не здійснив перевірку та не визначив: які саме доводи кандидата спростувала Комісія, які саме доводи кандидата вона вважала суперечливими або алогічними, тобто не здійснив перевірку об`єктивності й обґрунтованості рішення ВККС, як наслідок, не вирішив правовий спір.
44. Крім того, на переконання позивача, і суд першої інстанції, і ВККС порушили принцип правової визначеності. Щодо ВККС позивач звертає увагу, що Комісія у своєму листі від 11 квітня 2025 року, в якому містилася пропозиція надати пояснення та докази (за наявності) відповідності критеріям особистої та соціальної компетентності, обмежила кандидата форматом подання інформації не більше 250 слів та не більше трьох документів, а потім зробила висновок про ненадання достатніх фактів і документів для підтвердження відповідності показникам. 
45. Позивач також вважає, що під час проведення співбесіди ВККС змінила елементи, якими оцінюється показник «рішучість та відповідальність», і по відношенню до нього був застосований новий елемент - «кількість господарських справ станом на сьогодення». Саме невелика кількість господарських справ станом на сьогодні стала підставою для прийняття рішення про зменшення позивачу балів за показником «рішучість та відповідальність», що є грубим порушенням вимог Закону про судоустрій. 
46. Позивач переконаний, що якби Комісія врахувала його статті за 2019, 2020, 2021 роки, сертифікати підвищення кваліфікації за 2019-2025 роки, інформацію про понад 100 публікацій, вивчення практики Верховного Суду та ЄСПЛ, участь у третейському судочинстві та інші наведені ним факти, то вона б не могла однозначно стверджувати, що ОСОБА_1 не навів будь-яких інших фактів відповідності показнику «безперервний розвиток».
47. Позивач вважає не доведеними і факти допущення ним порушень під час заповнення декларацій за 2017, 2018 та 2024 роки. На його думку, тільки Національне агентство з питань запобігання корупції (далі - НАЗК) в силу своїх повноважень здійснює контроль та перевірку декларацій, у тому числі щодо правильності та повноти їх заповнення. Водночас ВККС не є органом, уповноваженим встановлювати факт порушення вимог Закону України 14 жовтня 2014 року № 1700- VII «Про запобігання корупції» від (далі - Закон № 1700-VII).
48. Так, у декларації за 2017 рік позивач відобразив заробітну плату дружини в розмірі 38 400 грн на підставі наданих нею відомостей. Таким чином, розбіжність між сумою, яку повідомила дружина, та інформацією з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків (51 900 грн) сама по собі не доводить, що позивач вніс недостовірні відомості умисно, з необережності або з метою приховування доходу члена його сім`ї. Закон № 1700-VII не передбачає автоматичної відповідальності за подання неточних відомостей, які сталися внаслідок помилок або дій третіх осіб.
49. Щодо декларації за 2018 рік у рішенні зазначено, що позивач відобразив дохід дружини від надання майна в оренду в розмірі 13 723 грн замість 16 890 грн, яка відповідає даним Державного реєстру фізичних осіб - платників податків. Позивач зауважує, що відомості про доходи дружини за 2018 рік декларував з її слів. Тому вважає, що виявлена розбіжність у сумах доходів жодним чином не свідчить про його недоброчесність або про порушення вимог Закону № 1700-VII.
50. На думку позивача, суд першої інстанції також помилково погодився з висновком ВККС про нібито суттєве порушення ним вимог Закону № 1700-VII під час заповнення декларації за 2024 рік, оскільки ОСОБА_1 у звітному періоді не відобразив суму повернутої йому у вересні 2024 року поворотної фінансової допомоги в розмірі 549 890 грн.
51. З посиланням на роз`яснення НАЗК від 26 грудня 2024 року позивач вказує, що відомості про кошти, надані суб`єктом декларування або членом його сім`ї як поворотна фінансова допомога та повернуті їм у звітному періоді, відображаються у розділі 12 «Грошові активи» за загальними правилами - лише за умови наявності цих коштів станом на кінець звітного періоду та перевищення порогу декларування. Якщо отримані грошові кошти (поворотна фінансова допомога) були повністю витрачені протягом звітного періоду і відсутні на кінець звітного періоду, вони не відображаються в розділі 12 «Грошові активи» декларації. 
52. Позивач зазначає, що він витратив ці кошти до кінця 2024 року. Тож у позивача не було обов`язку відображати зазначені кошти в розділі 12 «Грошові активи» декларації за 2024 рік.
53.  ОСОБА_1 також не погоджується з такою підставою для відмови в задоволенні позову, як прийняття ВККС рішення за внутрішнім переконанням її членів. Звертає увагу, що щодо нього, порівняно з іншими кандидатами, був застосований суворий і дискримінаційний підхід, проявлено упереджене ставлення, що також суперечить принципам юридичної визначеності, правомірних очікувань та належного урядування.
54. За позицією позивача, суд першої інстанції також не надав оцінки його доводам про те, що закон не передбачає повноважень Комісії встановлювати окремий «прохідний бал» у розмірі не менше 75 % максимально можливого бала за критеріями, які оцінюються на етапі «Дослідження досьє та проведення співбесіди», відповідно, норми Положення про порядок та методологію кваліфікаційного оцінювання, показники відповідності критеріям кваліфікаційного оцінювання та засоби їх встановлення, затвердженого рішенням ВККС від 22 січня 2025 року № 20/зп-25 (далі - Положення № 20/зп-25), розширили повноваження ВККС, що є неприпустимим. 
55. Підсумовуючи наведене, ОСОБА_1 вважає, що Комісія діяла не в межах та спосіб, що передбачені законом, тому її рішення є протиправним і таким, що підлягає скасуванню, а висновки суду про зворотне є помилковими.
Позиція ВККС щодо апеляційної скарги позивача
56. ВККС у відзиві на апеляційну скаргу просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно з`ясував обставини справи, а його рішення відповідає вимогам законності й обґрунтованості. 
57. У відзиві Комісія звернула увагу на неможливість поширення підходів Великої Палати Верховного Суду, сформованих у справах щодо перевірки висновків Комісії стосовно критерію професійної етики та доброчесності, на оцінювання відповідності критерію особистої компетенції. Також вважає нерелевантною практику Великої Палати Верховного Суду, сформовану у спорах щодо конкурсу на посаду судді першої інстанції, до конкурсу на посаду судді апеляційного суду.
58. Водночас ВККС вважає релевантними до обставин цієї справи висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені в постановах від 12 березня 2026 року у справі № 990/261/25, від 19 березня 2026 року у справі № 990/329/25, тому просить їх врахувати при ухваленні рішення.
59. 1 червня 2026 року позивач через підсистему «Електронний суд» подав до Великої Палати Верховного Суду пояснення, зміст яких зводиться до незгоди з доводами ВККС, наведеними у відзиві на апеляційну скаргу. На його думку, ВККС у відзиві фактично продублювала висновки суду першої інстанції. 
Рух апеляційної скарги
60. Велика Палата Верховного Суду ухвалою від 6 травня 2026 року відкрила провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , а ухвалою від 15 липня 2026 року призначила справу до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження без виклику учасників справи.
61. 14 серпня 2026 року позивач через підсистему «Електронний суд» подав до Великої Палати Верховного Суду письмові пояснення щодо доводів апеляційної скарги. ОСОБА_1 твердить, що суд першої інстанції не надав належної правової оцінки доводам позивача: щодо неправильного застосування ВККС норм матеріального права та неналежного мотивування її рішення; щодо застосування Комісією під час оцінювання обставин та елементів, які не були належним чином співвіднесені з визначеними Положенням № 20/зп-25 показниками; щодо неповного та вибіркового дослідження відомостей, що містилися в досьє кандидата та були надані позивачем; щодо застосування надмірно формалізму під час оцінювання; щодо виходу Комісії за межі наданих їй повноважень у частині визначення змісту та способу оцінювання конкретних показників; щодо недотримання принципів об`єктивності, неупередженості, рівності умов для кандидатів та правової визначеності.
62. Позивач підкреслив, що він не просить суд підмінити ВККС та здійснити власну оцінку його особистої компетентності. Він просить забезпечити належний судовий контроль за рішенням суб`єкта владних повноважень та перевірити, чи було це рішення ухвалено в межах наданих Комісії повноважень, відповідно до встановленої процедури та з належним мотивуванням. Водночас, за твердженнями позивача, зміст рішення ВККС не дає можливості повною мірою встановити, чому саме він отримав 33 бали за критерієм особистої компетентності; яким чином конкретні обставини були співвіднесені з визначеними Положенням № 20/зп-25 показниками та чому надані кандидатом відомості не підтвердили його відповідності показникам «рішучість та відповідальність» і «безперервний розвиток». 
ПОЗИЦІЯ ВЕЛИКОЇ ПАЛАТИ ВЕРХОВНОГО СУДУ
63. Заслухавши суддю-доповідачку, дослідивши матеріали справи і перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, Велика Палата Верховного Суду дійшла таких висновків.
Норми права, які регулюють спірні правовідносини, та висновки щодо їх застосування 
64. Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 
7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
65. За змістом частини першої статті 28 Закону № 1402-VIII суддею апеляційного суду може бути особа, яка відповідає вимогам до кандидатів на посаду судді, за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердила здатність здійснювати правосуддя в апеляційному суді, а також відповідає одній із таких вимог: 
1) має стаж роботи на посаді судді не менше п`яти років; 2) має науковий ступінь у сфері права та стаж наукової роботи у сфері права щонайменше сім років; 
3) має досвід професійної діяльності адвоката, в тому числі щодо здійснення представництва в суді та/або захисту від кримінального обвинувачення щонайменше сім років; 4) має сукупний стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) відповідно до вимог, визначених пунктами 1-3 цієї частини, щонайменше сім років.
66. Частиною першою статті 92 Закону № 1402-VIII визначено, що ВККС є державним колегіальним органом суддівського врядування, який на постійній основі діє у системі правосуддя України.
67. Статтею 79-2 Закону № 1402-VIII установлено, що ВККС проводить конкурс на зайняття вакантних посад, зокрема, суддів апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду чи суддів Верховного Суду - на основі рейтингу кандидатів за результатами кваліфікаційного оцінювання та з урахуванням особливостей, передбачених статтею 79-3 цього Закону.
68. Відповідно до частини другої статті 79-3 Закону № 1402-VIII у конкурсі на зайняття вакантної посади судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду може брати участь особа, яка відповідає вимогам до кандидата на посаду судді, за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердила здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді та з відповідною спеціалізацією, а також відповідає одній із вимог, визначених частиною першою статті 28 (для апеляційного суду), частиною першою чи другою статті 33 (для вищого спеціалізованого суду) цього Закону.
69. Згідно із частиною четвертою статті 79-3 Закону № 1402-VIII ВККС:
1) на підставі поданих документів встановлює відповідність особи вимогам до кандидата на посаду судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду або судді Верховного Суду та формує його досьє. Відповідність особи критеріям компетентності, доброчесності та професійної етики встановлюється Комісією під час проведення її кваліфікаційного оцінювання як кандидата на посаду судді;
2) проводить кваліфікаційне оцінювання кандидата на посаду судді апеляційного, вищого спеціалізованого суду або судді Верховного Суду;
3) проводить спеціальну перевірку стосовно кандидатів на посаду судді, допущених до етапу дослідження досьє та проведення співбесіди кваліфікаційного оцінювання, відповідно до статті 75 цього Закону. Результати спеціальної перевірки враховуються при ухваленні рішення Комісії за результатами кваліфікаційного оцінювання;
4) за результатами кваліфікаційного оцінювання кандидатів на посаду судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду або судді Верховного Суду ухвалює рішення про підтвердження або непідтвердження здатності таких кандидатів здійснювати правосуддя у відповідному суді та визначає рейтинг для участі у конкурсі кандидатів, які підтвердили здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді, визначає переможця конкурсу на зайняття вакантної посади судді у відповідному суді та ухвалює рішення про рекомендацію або про відмову в наданні рекомендації про призначення кандидата на посаду судді.
70. Законом України від 9 грудня 2023 року № 3511-IX «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та деяких законодавчих актів України щодо удосконалення процедур суддівської кар`єри» (далі - Закон № 3511-IX), який набрав чинності 30 грудня 2023 року, внесено зміни до Закону № 1402-VIII, зокрема викладено в новій редакції розділ IV «Порядок зайняття посади судді» та доповнено пунктами 57-61 розділ XII «Прикінцеві та перехідні положення».
71. За змістом пункту 57, який згідно із Законом України від 20 листопада 2024 року № 4072-IX «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо особливостей складання кваліфікаційного іспиту» (далі - Закон № 4072-IX) змінений на пункт 57-1, ВККС завершує конкурс на зайняття вакантних посад суддів апеляційних судів, оголошений рішенням Комісії від 14 вересня 2023 року № 94/зп-23, за правилами, які діють після набрання чинності Законом № 3511-IX. ВККС проводить кваліфікаційний іспит в межах конкурсу, передбаченого цим пунктом, за правилами, які діють після набрання чинності Законом № 4072-IX.
72. Частинами першою - третьою статті 83 Закону № 1402-VIII встановлено, що кваліфікаційне оцінювання проводиться ВККС з метою визначення здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді за визначеними законом критеріями. Критеріями кваліфікаційного оцінювання є: 1) компетентність (професійна, особиста, соціальна тощо); 2) професійна етика; 3) доброчесність. Кваліфікаційне оцінювання за критерієм професійної компетентності проводиться з урахуванням принципів інстанційності та спеціалізації. 
73. Згідно із частиною п`ятою цієї статті порядок та методологія кваліфікаційного оцінювання, показники відповідності критеріям кваліфікаційного оцінювання та засоби їх встановлення затверджуються ВККС.
74. Відповідно до статті 85 Закону № 1402-VIII кваліфікаційне оцінювання включає такі етапи: 1) складання кваліфікаційного іспиту; 2) дослідження досьє та проведення співбесіди.
75. ВККС на виконання повноважень, наданих частиною п`ятою статті 83 Закону № 1402-VIII, затвердила Положення № 20/зп-25, яке визначає порядок та методологію кваліфікаційного оцінювання судді у зв`язку з накладенням дисциплінарного стягнення або кваліфікаційного оцінювання кандидата на посаду судді у межах конкурсу на зайняття вакантної посади судді в апеляційному суді, вищому спеціалізованому суді або Верховному Суді, а також показники відповідності критеріям кваліфікаційного оцінювання та засоби їх встановлення.
76. За пунктами 1.1?1.6 Положення № 20/зп-25 завданням кваліфікаційного оцінювання є встановлення відповідності кандидата на посаду судді вимогам до посади судді за критеріями компетентності (професійної, особистої, соціальної), доброчесності та професійної етики згідно з визначеними показниками. Основні принципи кваліфікаційного оцінювання ?це автономність, запобігання конфлікту інтересів, об`єктивність, неупередженість, прозорість, публічність, рівність умов для кандидатів на посаду судді.
77. Пунктами 6.21-6.24 Положення № 20/зп-25 визначено, що співбесіда полягає в обговоренні результатів дослідження досьє та складається з таких етапів: оголошення доповіді; надання судді (кандидату на посаду судді) можливості доповнити, уточнити чи спростувати оголошену в доповіді інформацію. Послідовне обговорення з суддею (кандидатом на посаду судді) показників з метою ухвалення остаточного рішення про підтвердження або непідтвердження здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді. Співбесіда проходить в засіданні Комісії у складі, визначеному рішенням Комісії. Обговорення відбувається шляхом опитування судді (кандидата на посаду судді) доповідачем і членами Комісії та надання суддею (кандидатом на посаду судді) відповідей і пояснень. Під час співбесіди обов`язково обговорюються із суддею (кандидатом на посаду судді) дані щодо його відповідності критеріям професійної етики та доброчесності.
78. У розділі 2 Положення № 20/зп-25 закріплені показники відповідності судді (кандидата на посаду судді) критеріям кваліфікаційного оцінювання та засоби їх встановлення.
79. Пунктами 5.1, 5.2, 5.5 Положення № 20/зп-25 передбачено, що відповідність судді (кандидата на посаду судді) критеріям кваліфікаційного оцінювання встановлюється членами Комісії шляхом оцінки відповідності визначеним показникам. Оцінка відповідності судді (кандидата на посаду судді) показникам критеріїв особистої та соціальної компетентності, доброчесності та професійної етики здійснюється членами Комісії за їх внутрішнім переконанням із застосуванням засобів їх встановлення.
80. Показники відповідності судді (кандидата на посаду судді) критеріям кваліфікаційного оцінювання досліджуються окремо один від одного та у сукупності.
81. Суддя (кандидат на посаду судді) вважається таким, що відповідає показнику відповідності критерію кваліфікаційного оцінювання, у разі набрання ним більше нуля балів за такий показник. У випадку, якщо суддя (кандидат на посаду судді) не відповідає одному показнику, такий суддя (кандидат на посаду судді) не відповідає критерію. Суддя (кандидат на посаду судді) вважається таким, що відповідає критеріям соціальної та особистої компетентності, у разі набрання не менше 75 відсотків від суми максимально можливих балів за кожен із цих критеріїв за результатами їх оцінювання на етапі «Дослідження досьє та проведення співбесіди».
82. Приписами пункту 5.7 згаданого Положення визначено, що оцінювання критеріїв (показників) особистої та соціальної компетентності на етапі «Дослідження досьє та проведення співбесіди» здійснюється Комісією у складі палати або колегії шляхом обчислення середнього арифметичного бала.
83. У разі проведення оцінювання критеріїв (показників) особистої та соціальної компетентності на етапі «Дослідження досьє та проведення співбесіди» Комісією у складі колегії обчислення середнього арифметичного бала здійснюється на підставі оцінок всіх членів колегії.
84. У разі проведення оцінювання критеріїв (показників) особистої та соціальної компетентності на етапі «Дослідження досьє та проведення співбесіди» Комісією у складі палати обчислення середнього арифметичного бала здійснюється на підставі оцінок членів палати, які брали участь у співбесіді під час кваліфікаційного оцінювання, без урахування однієї найвищої та однієї найнижчої оцінки.
85. Згідно з пунктами 5.8-5.10, 5.12 Положення № 20/зп-25 критерії доброчесності та професійної етики оцінюються в 300 балів. Комісія керується презумпцією, відповідно до якої суддя (кандидат на посаду судді) відповідає критеріям доброчесності та професійної етики. Ця презумпція є спростовною, а рівень такої відповідності підлягає з`ясуванню під час кваліфікаційного оцінювання судді (кандидата на посаду судді). Суддя (кандидат на посаду судді) не відповідає критеріям доброчесності та професійної етики у разі встановлення невідповідності або наявності обґрунтованого сумніву в його відповідності хоча б одному показнику, визначеному пунктом 2.13 цього Положення. Такий суддя (кандидат на посаду судді) припиняє участь у кваліфікаційному оцінюванні та визнається таким, що не підтвердив здатності здійснювати правосуддя у відповідному суді. Суддя (кандидат на посаду судді) не відповідає критеріям доброчесності та професійної етики, якщо остаточна кількість набраних ним балів є меншою 225.
86. Статтею 88 Закону № 1402-VIII встановлено, що ВККС ухвалює мотивоване рішення про підтвердження або непідтвердження здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді.
Суддя (кандидат на посаду судді), який не згодний із рішенням ВККС щодо його кваліфікаційного оцінювання, може оскаржити це рішення в порядку, передбаченому КАС України.
87. Частиною третьою цієї статті передбачено, що рішення ВККС, ухвалене за результатами проведення кваліфікаційного оцінювання, може бути оскаржене та скасоване виключно з таких підстав:
1) склад членів Комісії, який провів кваліфікаційне оцінювання, не мав повноважень його проводити;
2) рішення не підписано будь-ким із складу членів Комісії, який провів кваліфікаційне оцінювання;
3) суддя (кандидат на посаду судді) не був належним чином повідомлений про проведення кваліфікаційного оцінювання - якщо було ухвалено рішення про непідтвердження здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді з підстав неявки для проходження кваліфікаційного оцінювання;
4) рішення не містить посилання на визначені законом підстави його ухвалення або мотивів, з яких Комісія дійшла відповідних висновків.
88. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 березня 2026 року у справі № 990/329/25 сформулювала ключові висновки з питання правозастосування наведених вище норм права у подібних правовідносинах.
89. За Законом № 1402-VІІІ призначення на посаду судді, зокрема вакантну посаду судді апеляційного суду, здійснюється за конкурсом, який уповноважена проводити ВККС. Конкурс на зайняття вакантних посад суддів апеляційного суду Комісія проводить на основі рейтингу кандидатів за результатами кваліфікаційного оцінювання. Одним з етапів кваліфікаційного оцінювання є дослідження досьє та проведення співбесіди. Саме на етапі співбесіди Комісія перевіряє відповідність судді (кандидата на посаду судді) вимогам до посади судді за критеріями компетентності (особистої, соціальної), доброчесності та професійної етики згідно з визначеними показниками. При цьому в Положенні № 20/зп-25 Комісія роз`яснила як зміст критеріїв, так і їх складові, передбачивши низку показників. Останні також розтлумачені з точки зору конкретних якостей, які оцінюються в межах кожного з них.
90. У межах процедури кваліфікаційного оцінювання кандидатів на посаду судді з урахуванням мети і завдань його проведення обов`язком (повноваженням) ВККС є з`ясування й оцінка всіх аспектів життя і діяльності такого кандидата не лише професійного характеру, але й морально-етичного. 
91. За своєю правовою природою діяльність Комісії полягає в обов`язку держави перед суспільством сформувати такий суддівський корпус, представники якого за їхніми якостями не викликали б недовіри у громадян України. Оскільки надані суддям повноваження тісно пов`язані з такими цінностями правосуддя, як незалежність, неупередженість, чесність, честь, гідність, професіоналізм, й зазначені цінності є передумовами довіри суспільства до здійснення правосуддя, ВККС зобов`язана перевірити компетентність, професійну етику та доброчесність судді.
92. Повноваження Комісії стосовно кваліфікаційного оцінювання кандидата на посаду судді є дискреційними та виключною компетенцією її як уповноваженого органу, постійно діючого у вітчизняній системі судоустрою. При цьому оцінювання відбувається з метою визначення здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді за визначеними законом критеріями, до яких належать компетентність (професійна, особиста, соціальна тощо), професійна етика, доброчесність. Рішення приймається за внутрішнім переконанням членів Комісії.
93. Жоден інший суб`єкт чи орган, зокрема й суд, не може здійснювати втручання у здійснення суб`єктом владних повноважень своєї компетенції, зокрема компетенції Комісії щодо оцінювання кандидатів на посаду судді в межах конкурсу на зайняття вакантних посад суддів.
94. Водночас межі дискреції ВККС у конкурсній процедурі на зайняття вакантних посад суддів( у тому числі в апеляційних судах) зокрема і прийняття рішення за результатами проведення співбесіди з кандидатами, не можуть бути неосяжними та повинні підлягати зовнішньому публічному контролю. Процес розгляду Комісією питання про підтвердження або непідтвердження здатності таких кандидатів здійснювати правосуддя у відповідному суді і прийняте за результатом цього процесу рішення, мають бути зрозумілими і суддям (кандидатам на посаду судді), щодо яких їх ухвалено, і незалежному сторонньому спостерігачу.
95. Обсяг і ступінь мотивації рішення залежить від конкретних обставин, які були предметом розгляду, але у будь-якому випадку має показувати, приміром, що доводи / пояснення судді (кандидата на посаду судді) взято до уваги і, що важливо, давати розуміння, чому і чим керувалася ВККС, коли оцінювала відповідність цього судді (кандидата на посаду судді) критеріям компетентності, доброчесності чи професійної етики.
96. Нормативне визначення підстав оскарження рішення ВККС щодо кандидата на посаду судді у зв`язку з тим, що рішення не містить посилання на визначені законом підстави його ухвалення або мотивів, з яких Комісія дійшла відповідних висновків, означає, що підстави для визнання кандидата таким, що не підтвердив здатності здійснювати правосуддя у відповідному суді за критеріями компетентності (професійної, особистої, соціальної тощо), професійної етики, доброчесності, мають існувати та не повинні бути формальними, номінальними чи декларативними.
97. Суд повинен забезпечити, щоб реалізація Комісією дискреційних повноважень під час проведення кваліфікаційного оцінювання не була свавільною.
Оцінка висновків Касаційного адміністративного суду та аргументів учасників справи
98. Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що висновки ВККС, викладені оскаржуваному рішенні, не є нераціональними, формальними, номінальними чи декларативними, а реалізація Комісією дискреційних повноважень під час проведення кваліфікаційного оцінювання позивача не була свавільною.
99. Велика Палата Верховного Суду погоджується з такими висновками суду першої інстанції, а в контексті доводів апеляційної скарги вважає за потрібне першочергово наголосити на тому, що позивач брав участь у конкурсі на зайняття посади судді апеляційного господарського суду, тобто обрана позивачем посада об`єктивно спрямовувала хід співбесіди в напрямку саме господарських, а не будь-яких інших справ. Оцінюючи ж доводи позивача, варто звернути увагу на таке.
Критерій особистої компетентності
100. Відповідно до пункту 2.4 Положення № 20/зп-25 відповідність судді (кандидата на посаду судді) критерію особистої компетентності оцінюється (встановлюється) за такими показниками: рішучість та відповідальність; безперервний розвиток.
101. Згідно з пунктом 2.5 Положення № 20/зп-25 рішучість - це здатність судді (кандидата на посаду судді) вчасно приймати та не відкладати рішення у значущій для людини ситуації, навіть складні та непопулярні.
102. Суддя (кандидат на посаду судді) відповідає показнику рішучості, якщо вчасно приймає рішення, в тому числі складні та непопулярні; не відкладає рішення навіть попри наявні складнощі; демонструє розуміння невідкладності рішень, докладаючи максимальних, в тому числі додаткових / понаднормових, зусиль для їх вчасного прийняття замість того, щоб обґрунтовувати відтермінування зовнішніми чинниками.
103. Пункт 2.6 цього Положення визначає, що відповідальність - це здатність судді (кандидата на посаду судді) брати на себе відповідальність за рішення та їх наслідки.
104. Суддя (кандидат на посаду судді) відповідає показнику відповідальності, якщо вміє оцінювати наслідки та приймати усвідомлені рішення; приймає повну особисту відповідальність за свої рішення та їх наслідки; у разі виникнення перешкод та ускладнень не шукає можливості перекласти відповідальність на інших або зняти з себе відповідальність, посилаючись на зовнішні обставини.
105. Відповідно до пункту 2.7 Положення № 20/зп-25 безперервний розвиток - це свідомі та послідовні зусилля судді (кандидата на посаду судді) щодо професійного саморозвитку.
106. Суддя (кандидат на посаду судді) відповідає показнику безперервного розвитку, якщо він об`єктивно оцінює свої сильні сторони та зони розвитку; запитує та відкрито сприймає зворотний зв`язок; виносить уроки з досвіду, зокрема з власних помилок, та коригує свої підходи та поведінку; має (принаймні усно) сформований план розвитку, визначає пріоритети щодо власного розвитку; регулярно займається саморозвитком, зокрема відвідує заходи з підвищення кваліфікації (тренінги, навчання, професійні конференції тощо); займає та підтримує активну позицію у фаховому середовищі, зокрема виконує наукові роботи та/або бере участь у проєктах юридичного спрямування, пише статті, колонки або блоги на правову тематику тощо.
107. Згідно з пунктом 2.15 згаданого Положення показники критерію особистої компетентності оцінюються за результатами дослідження інформації, яка міститься у суддівському досьє (досьє кандидата на посаду судді), та співбесіди.
108. Відповідно до підпункту 5.6.1.2 цього Положення вага критерію особистої компетентності під час кваліфікаційного оцінювання складає 50 балів, з яких: рішучість та відповідальність - 25 балів, безперервний розвиток - 25 балів.
109. Пункт 5.7 Положення № 20/зп-25 визначає, що оцінювання критеріїв (показників) особистої та соціальної компетентності на етапі «Дослідження досьє та проведення співбесіди» здійснюється Комісією у складі палати або колегії шляхом обчислення середнього арифметичного бала.
110. У разі проведення оцінювання критеріїв (показників) особистої та соціальної компетентності на етапі «Дослідження досьє та проведення співбесіди» Комісією у складі колегії обчислення середнього арифметичного бала здійснюється на підставі оцінок всіх членів колегії.
111. З наведеного правового регулювання убачається, що ВККС на виконання наданих їй частиною п`ятою статті 83 Закону № 1402-VIII повноважень визначила, що відповідність судді (кандидата на посаду судді) критерію особистої компетентності встановлюється шляхом оцінки кожного окремо та у сукупності показників «рішучість та відповідальність» та «безперервний розвиток».
112. Позивач доводить, що Комісія не врахувала наданих ним пояснень щодо його відповідності цим показникам, не зазначила мотивів спростування чи відхилення наданих пояснень чи доказів. Вважає, що не враховані надані ним інші сертифікати підвищення кваліфікації, обставини наявності інших публікацій позивача 2019-2021 років.
113. Однак Велика Палата Верховного Суду, дослідивши матеріали справи, оцінивши зміст рішення у взаємозв`язку з доводами позивача, не вбачає підстав вважати, що Комісія не врахувала будь-яке з повідомлених позивачем пояснень або спростовувала їх. Щодо сертифікатів підвищення кваліфікації, то це питання обговорювалось під час співбесіди. Про ці обставини позивач письмово повідомляв Комісію в контексті дотримання ним вимог Порядку підвищення професійного рівня адвокатів України. Як правильно зазначив Касаційний адміністративний суд, відсутність в оскаржуваному рішенні Комісії покликання на певні обставини не свідчить про те, що такі не були враховані під час ухвалення рішення.
114. За змістом рішення Комісії, остання, оцінивши всі пояснення і надані документи в сукупності, визнала їх недостатніми для підтвердження здатності позивача здійснювати правосуддя саме в апеляційному господарському суді за критерієм особистої компетентності. Члени ВККС декілька разів спрямовували напрямок співбесіди в бік господарського судочинства, досвіду позивача саме в господарських справах, його обізнаності з практикою Верховного Суду в цьому судочинстві, повноваженнями і роллю апеляційних судів у системі судоустрою. Надані позивачем пояснення не засвідчили його активного розвитку в господарському судочинстві, про що і зазначено в оскаржуваному рішенні. 
115. Тому Велика Палата Верховного Суду вважає, що в межах спірних правовідносин висновок ВККС не видається свавільним. Зміст рішення ВККС не дає підстав вважати, що Комісія проігнорувала чи знецінила наявний у позивача досвід, його світогляд, особисті та/або професійні якості. Тож доводи позивача в цій частині є такими, що не підтверджуються матеріалами справи.
116. Та обставина, що у пропозиції надати пояснення і документи (лист ВККС кандидатам від 11 квітня 2025 року) Комісія встановила формат подання інформації не більше 250 слів та не більше трьох документів, жодним чином не обмежувала позивача до проведення співбесіди надати додаткові письмові пояснення, а під час співбесіди надати додаткові усні пояснення.
117. Таке право передбачене і в пунктах 6.25, 6.26 Положення № 20/зп-25. Так, за змістом цих норм, суддя (кандидат на посаду судді) до проведення співбесіди має право: знайомитися з матеріалами досьє; надавати документи (завірені копії документів) чи іншу інформацію, яка доповнює, спростовує чи уточнює дані, що містяться в досьє; надавати свої пояснення, зокрема у письмовому вигляді. Письмові пояснення надаються суддею (кандидатом на посаду судді) протягом п`яти робочих днів з дня ознайомлення з матеріалами досьє, але не пізніше одного робочого дня до дати проведення співбесіди. Усні пояснення надаються суддею під час співбесіди.
118. У межах цієї справи неспростованим є те, що Комісія повною мірою забезпечила позивачу можливість підтвердити свою відповідність усім критеріям кваліфікаційного оцінювання, якою він скористався на власний розсуд. Саме позивач вказав ті обставини, які були предметом обговорення на співбесіді з їх подальшою оцінкою членами Комісії за їх внутрішнім переконанням. При цьому не знаходять свого підтвердження доводи позивача про те, що Комісія не забезпечила йому можливості додатково обґрунтувати його відповідність критерію особистої компетенції і не задавала уточнюючих питань. Як уже зазначалося, позивачу ставили питання під час співбесіди, а також щонайменше в кінці співбесіди у позивача запитали, чи має він додаткові пояснення, на що позивач повідомив інформацію, яку вважав за потрібне.
119. Оцінюючи характер співбесіди Велика Палата Верховного Суду не побачила дискримінаційного підходу чи упередженого ставлення з боку членів ВККС до позивача. Велика Палата Верховного Суду наголошує, що оцінювання кандидатів на відповідність критеріям кваліфікаційного оцінювання є персональним, комплексним і враховує усі обставини у сукупності, а не порівняно з іншими. З огляду на це окремі схожі обставини з досьє різних кандидатів не обов`язково приводять до однакових рішень, оскільки Комісія зважає ще й на інші обставини, які є індивідуальними та істотно відрізняються. Різність усієї сукупності обставин об`єктивно приводить до різних результатів оцінювання. 
120. Як зазначала Велика Палата Верховного Суду в постанові від 12 березня 2026 року у справі № 990/261/25, показники критерію особистої компетенції оцінюються членами ВККС за їх внутрішнім переконанням, яке за своєю суттю є певним (позитивним чи негативним) стійким уявленням (судженням) члена Комісії про особистість судді (кандидата на посаду судді), що має бути сформованим на підставі повної, всебічної та об`єктивної оцінки відомостей та пояснень, що містяться у досьє та які надані під час проведення співбесіди. 
121. Усі наведені позивачем доводи і надані ним Комісії документи оцінювалися членами ВККС за їх внутрішнім переконанням. Водночас привертає увагу те, що числові показники виставлених кожним членом ВККС балів не мають істотних розбіжностей між собою, що свідчить про те, що судження членів ВККС було послідовним і несуперечливим.
122. Своєю чергою нерозуміння позивачем судження членів ВККС щодо висловлених йому балів не може бути підставою для скасування оскаржуваного рішення як незаконного, адже для цього має бути встановлено щонайменше, що висновок Комісії є нелогічним, нераціональним чи свавільним. У межах цієї справи суд першої інстанції, з яким погоджується Велика Палата Верховного Суду, таких ознак протиправності оскаржуваного рішення не встановив.
123. У постанові від 4 червня 2026 року у справі № 990/557/25 Велика Палата Верховного Суду нагадала свій висновок, що судовий контроль за рішеннями Комісії не має всеосяжного характеру і не передбачає повторного оцінювання судом рівня відповідності судді (кандидата на посаду судді) критерію кваліфікаційного оцінювання. Судове втручання можливе у випадках порушення процедури оцінювання, перевищення Комісією своїх повноважень або ухвалення рішення неповноваженим складом, а також у випадках ухвалення рішення за явної його необґрунтованості та свавільності висновків. У всіх інших випадках оцінка критеріїв кваліфікаційного оцінювання судді (кандидата на посаду судді) належить до дискреційних повноважень Комісії. Оцінка таких особистісних якостей кандидата, як рішучість і відповідальність, ґрунтується на внутрішньому переконанні та професійному судженні членів Комісії.
124. Отже, Велика Палата Верховного Суду вважає, що оцінювання ОСОБА_1 за критерієм особистої компетентності за показниками «рішучість та відповідальність» і «безперервний розвиток» відбулося з дотриманням відповідної процедури, без перевищення Комісією своїх повноважень, а оскаржуване рішення ухвалене повноваженим складом і в оскаржуваній частині містить підстави і мотиви його прийняття, які не є необґрунтованими чи свавільними.
Критерії доброчесності та професійної етики
125. Доброчесність та професійна етика - це взаємопов`язаний комплекс морально-етичних якостей кандидата на посаду судді, що підтверджує його незалежність, чесність та відкритість як у службовій діяльності, так і поза її межами. Він охоплює принципи неупередженості, непідкупності, відповідального ставлення до етичних норм та бездоганної поведінки у професійній діяльності та особистому житті. Цей комплекс також включає законність джерел походження майна кандидата на посаду судді, відповідність рівня його життя та життя членів його сім`ї задекларованим доходам, а також узгодженість способу життя кандидата з його попереднім правовим статусом.
126. Доброчесність і професійна етика є фундаментальними критеріями, які забезпечують суспільну довіру до судової влади та гарантують дотримання принципів верховенства права.
127. Функціонування судової влади, до складу суддівського корпусу якої входитимуть судді, які не відповідають критеріям доброчесності та професійної етики, є таким, що не відповідає очікуванням суспільства та фактично ставить під загрозу інтереси національної безпеки, громадського порядку та захист прав і свобод людей.
128. Критерій доброчесності є надзвичайно важливим з огляду на те, яку роль відіграє судова влада у становленні правової держави. Саме доброчесність є ключовою категорією у формуванні морально-етичного образу суддів, запорукою формування довіри народу до суддів та судової влади в цілому.
129. Як можна зрозуміти зі змісту рішення від 15 липня 2025 року № 170/ас-25, Комісія знизила ОСОБА_1 30 балів (оскаржувана позивачем частина) за показником «чесність» проаналізувавши зміст поданих ним декларацій особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2017, 2018 та 2024 роки.
130. Водночас оскільки сумарний бал, отриманий за критерієм доброчесності та професійної етики, становив 255 балів із 300 можливих, що є вищим за 75 % (225 балів) від максимально можливого бала, Комісія дійшла висновку, що ОСОБА_1 відповідає критеріям професійної етики та доброчесності.
131. За доводами апеляційної скарги, позивач вважає необґрунтованими висновки Комісії про порушення ним правил заповнення декларацій за 2017, 2018 та 2024 роки.
132. Згідно з пунктом 2.15 Положення № 20/зп-25 показники критеріям доброчесності та професійної етики оцінюються за результатами дослідження інформації, яка міститься у суддівському досьє (досьє кандидата на посаду судді), та співбесіди.
133. Відповідно до пункту 5.8 згаданого Положення вага критеріїв доброчесності та професійної етики складає 300 балів.
134. Комісія керується презумпцією, відповідно до якої суддя (кандидат на посаду судді) відповідає критеріям доброчесності та професійної етики. Ця презумпція є спростовною, а рівень такої відповідності підлягає з`ясуванню під час кваліфікаційного оцінювання судді (кандидата на посаду судді) (пункт 5.9 Положення № 20/зп-25).
135. Відповідно до пункту 5.12 цього Положення кількість балів за результатами оцінювання відповідності судді (кандидата на посаду судді) критеріям доброчесності та професійної етики може бути знижена на 15 балів за кожне виявлене порушення (одне суттєве або декілька менш суттєвих) правил та/або норм.
136. Істотність порушень встановлюється Комісією при закритому обговоренні і визначається шляхом голосування. Кожне зниження балів повинно бути мотивовано в рішенні Комісії (пункт 5.13 Положення № 20/зп-25).
137. Відповідно до пункту 2.13 Положення № 20/зп-25 відповідність судді (кандидата на посаду судді) критеріям доброчесності та професійної етики оцінюється (встановлюється) за такими показниками: незалежність, чесність, неупередженість, сумлінність, непідкупність, дотримання етичних норм і бездоганна поведінка у професійній діяльності та особистому житті, законність джерел походження майна, відповідність рівня життя судді (кандидата на посаду судді) або членів його сім`ї задекларованим доходам, відповідність способу життя судді (кандидата на посаду судді) його статусу.
138. 17 грудня 2024 року Вища рада правосуддя рішенням № 3659/0/15-24 затвердила Єдині показники для оцінки доброчесності та професійної етики судді (кандидата на посаду судді) з метою визначення критеріїв доброчесності та професійної етики, однакових принципів їх застосування всіма суб`єктами оцінювання (далі - Єдині показники).
139. За приписами пункту 14 Єдиних показників оцінка доброчесності та професійної етики судді (кандидата на посаду судді) полягає в оцінюванні відповідності судді (кандидата на посаду судді), зокрема, за показником чесність.
140. У пункті 18 Єдиних показників розкрито суть цього показника. Так, чесність -правдивість, принциповість, щирість судді (кандидата на посаду судді) у професійній діяльності та особистому житті.
141. Суддя (кандидат на посаду судді) відповідає показнику чесності, якщо, зокрема, але не виключно:
1) завжди, а не лише під час виконання своїх посадових обов`язків, поводився відповідно до свого статусу, проявляв гідність і добропорядність, діяв згідно з вимогами законодавства, правилами професійної етики, вимогами академічної доброчесності, іншими етичними нормами щодо чесності;
2) надав достовірну та відому йому інформацію в деклараціях доброчесності судді (декларації доброчесності кандидата на посаду судді), деклараціях родинних зв`язків судді (декларації родинних зв`язків кандидатана посаду судді), деклараціях особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, про яку має бути обізнаний;
3) надав правдиві усні та/або письмові відомості під час участі в доборі, конкурсі, кваліфікаційному оцінюванні, дисциплінарному провадженні, інших юридичних процедурах, у яких такий суддя (кандидат на посаду судді) брав та/або бере участь; не приховував таких відомостей за наявності підстав вважати, що вони були йому відомі, крім випадків, коли законодавство дозволяє відмовлятись від надання інформації;
4) під час досягнення професійних цілей та успіхів дотримувався етичних принципів щодо себе чи членів своєї сім`ї;
5) під час набуття права на об`єкти цивільних прав, отримання інших благ, переваг, пільг чи статусу, виконання обов`язків, вирішення спорів не допускав поведінки, яка на думку звичайної розсудливої людини може завдати шкоди авторитету правосуддя чи знизити рівень суспільної довіри до суду;
6) в особистому та професійному житті поводився так, щоб його поведінка на думку звичайної розсудливої людини була прикладом неухильного додержання принципу верховенства права, вимог законодавства та присяги судді, а також дотримання високих стандартів поведінки;
7) докладає зусиль для того, щоб члени його сім`ї діяли відповідно до законодавства та утримувалися від поведінки, яка на думку звичайної розсудливої людини може завдати шкоди авторитету правосуддя чи знизити рівень суспільної довіри до суду.
142. У рішенні від 15 липня 2025 року № 170/ас-25 ВККС навела мотиви, з яких вона знизила бали за показником «чесність» на 30 балів, оцінюючи істотність виявлених помилок і розбіжностей у декларації, враховані й пояснення кандидата щодо них. Доводи позивача зводяться до незгоди саме з мотивами ВККС, але не свідчать про відсутність останніх.
143. Позивач помилково вважає, що порушення під час заповнення декларацій мала встановлювати виключно НАЗК. У контексті спірних правовідносин не стоїть питання допущення позивачем корупційних правопорушень чи правопорушень, пов`язаних з корупцією. Оскаржуване рішення ВККС не містить висновків про порушення позивачем вимог Закону № 1700-VII. Таких висновків не містить і рішення суду.
144. Варто зауважити й те, що декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2017, 2018 та 2024 роки, до яких у Комісії виникли питання, позивач подавав як кандидат на зайняття посади судді. 
145. У свою чергу оцінювання ВККС критеріям доброчесності та професійної етики судді передбачає дослідження конкретних фактичних обставин, зокрема повноти та достовірності відомостей у деклараціях, дотримання вимог законодавства та правил суддівської етики, прозорості майнового стану, відповідності способу життя задекларованим доходам та інших обставин, які можуть свідчити про доброчесність або недоброчесність особи.
146. Під час співбесіди позивач підтверджував наявність помилок, мотивуючи це відсутністю відповідного досвіду чи можливості з`ясувати виявлені розбіжності. Доводив відсутність умислу. 
147. В апеляційній скарзі позивач наполягає на тому, що ВККС не довела наявність у позивача інших даних, необхідних для заповнення декларації, хоча в цьому випадку саме на позивача покладався обов`язок підтвердити достовірність внесеної ним особисто інформації у разі виявлення певних розбіжностей. Загальні доводи позивача про те, що, можливо, помилки були допущені іншими особами, оцінені Комісією як непереконливі, тому Велика Палата Верховного Суду не вважає такий висновок помилковим щодо фактів або ж свавільним. 
148. Велика Палата Верховного Суду звертає увагу, що Комісія зробила висновок про те, що дії ОСОБА_1 є наслідком необережності та не містять ознак недоброчесної поведінки чи умисного порушення. Відповідно, доводи позивача про відсутність у нього умислу є недоречними. 
149. Доводи позивача про те, що він витратив до кінця року поворотну фінансову допомогу, отриману у вересні 2024 року від ТОВ «ЗЕЛМОТОР», і саме тому не мав обов`язку декларувати ці суми, знайшли своє відображення лише у позовній заяві та апеляційній скарзі.
150. Під час співбесіди 15 липня 2025 року позивач надавав інші пояснення, зокрема вказував про те, що поворотна фінансова допомога не вважається доходом у розумінні положень Податкового кодексу України, а тому він її не задекларував у звітному періоді. Згодом позивач визнав, що помилився.
151. Саме ці аргументи були предметом оцінки ВККС. Суд не може оцінювати пояснення, що не були предметом оцінки Комісією, адже предметом судового розгляду була перевірка рішення Комісії саме на предмет його вмотивованості, а не повторне оцінювання позивача на відповідність критеріям кваліфікаційного оцінювання.
Загальні висновки Великої Палати Верховного Суду
152. За змістом оскаржуваного рішення, у ньому відображені бали кожного з членів Комісії за кожним з показників, які не є однаковими і коливаються. Такі бали виставлені індивідуально з урахуванням як наявної в матеріалах суддівського досьє інформації і письмових пояснень ОСОБА_1 , так і наданих кандидатом усних відповідей під час послідовного обговорення показників. Відображена у рішенні від 15 липня 2025 року № 170/ас-25 оцінка відповідає середньому арифметичному показнику, обчисленому відповідно до встановленої формули, у якій не враховується одна найвища та одна найнижча оцінка. 
153. Оскаржуване рішення містить мотиви, з яких ВККС дійшла висновку про невідповідність ОСОБА_1 критерію особистої компетентності, а також мотиви, з яких вона знизила бали під час оцінювання позивача на його відповідність критеріям доброчесності та професійної етики.
154. Доводи ОСОБА_1 фактично зводяться до незгоди з мотивами Комісії щодо виставлених йому оцінок.
155. Незгода позивача з виставленими ВККС балами, яка ґрунтується на власній оцінці встановлених цим органом фактів і обставин, не свідчить про відсутність належних мотивів в оскаржуваному рішенні.
156. Велика Палата Верховного Суду вважає, що підстави для визнання ОСОБА_1 таким, що не підтвердив здатності здійснювати правосуддя в апеляційному господарському суді, не були формальними, номінальними чи декларативними. Відсутні й підстави вважати, що реалізація Комісією дискреційних повноважень під час проведення кваліфікаційного оцінювання щодо ОСОБА_1 була свавільною. 
157. Враховуючи наведене, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що рішення ВККС № 170/ас-25 прийнято на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством, підстави для визнання його протиправним і скасування відсутні. 
Оцінка інших аргументів апелянта
158. В апеляційній скарзі позивач вказував на відсутність у ВККС повноважень встановлювати окремий «прохідний бал» у розмірі не менше 75 % максимально можливого бала за критеріями, які оцінюються на етапі «Дослідження досьє та проведення співбесіди». Також стверджував, що ці доводи залишені судом першої інстанції без уваги. 
159. Велика Палата Верховного Суду оцінила ці доводи і дійшла таких висновків.
160. Безпосередньо в частині п`ятій статті 83 Закону № 1402-VIII передбачено, що порядок та методологія кваліфікаційного оцінювання, показники відповідності критеріям кваліфікаційного оцінювання та засоби їх встановлення затверджуються ВККС. Саме Закон № 1402-VIII наділив ВККС виключними повноваженнями здійснювати кваліфікаційне оцінювання судді (кандидата на посаду судді), що включає перевірку відповідності особи критеріям компетентності, доброчесності та професійної етики, і ухвалення відповідного рішення про підтвердження / непідтвердження здатності особи здійснювати правосуддя в апеляційному суді.
161. У пунктах 5.5, 5.7, 5.12 Положення № 20/зп-25, зміст яких наведено вище, знайшли свою деталізацію порядок і методологія встановлення відповідності судді (кандидата на посаду судді) критеріям компетентностей, професійної етики та доброчесності. 
162. Отже, законодавець наділив ВККС повноваженнями встановлювати порядок та методологію кваліфікаційного оцінювання, показники відповідності критеріям кваліфікаційного оцінювання та засоби їх встановлення, що, власне, і здійснила ВККС шляхом затвердження Положення № 20/зп-25. Кандидат на посаду судді апеляційного суду має відповідати усім критеріям кваліфікаційного оцінювання, у тому числі тим, що досліджуються на етапі «Дослідження досьє та проведення співбесіди» і мають свої чітко визначені мінімальні «пороги». Саме такі мінімальні «пороги» виконують функцію інструменту відбору в конкурсній процедурі в умовах обмеженої кількості посад, а тому їх встановлення повною мірою відповідає конкурентному характеру Конкурсу.
163. Позивач, подаючи документи для участі в Конкурсі, а в подальшому з`явившись на співбесіду, був обізнаний з умовами другого етапу кваліфікаційного оцінювання, які для всіх кандидатів були однаковими. Погоджуючись пройти відповідну процедуру кваліфікаційного оцінювання, позивач як конкурсант мав передбачати, що його результати можуть бути іншими, ніж бажані, що, однак, само собою не свідчить про незаконність процедури проведення другого етапу кваліфікаційного іспиту і встановлення його результатів. Висловлення ж сумнівів у правомірності проведеної процедури виключно через отримання негативного результату не є підставою для скасування оскаржуваного рішення, ухваленого за його наслідками, якщо при цьому не було встановлено допущення ВККС істотних порушень норм законодавства, які визначають правила й умови проведення конкурсу.
164. Велика Палата Верховного Суду погоджується з доводами позивача, що суд першої інстанції не оцінив його твердження про відсутність у ВККС відповідних повноважень. 
165. Саме тому Велика Палата Верховного Суду здійснила повноцінну перевірку всіх аргументів апелянта, дослідила матеріали справи та дала правову оцінку кожному доводу апеляційної скарги. Згідно з результатами такої перевірки Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що цей недолік судового рішення не призвів до неправильного вирішення справи по суті. 
166. У підсумку Велика Палата Верховного Суду погоджується з висновками суду першої інстанції про обґрунтованість оскаржуваного рішення ВККС.
167. Інші доводи і міркування, викладені в апеляційній скарзі, не впливають на такий висновок Великої Палати Верховного Суду. Зокрема, не знайшли свого підтвердження доводи позивача про те, що стосовно нього, порівняно з іншими кандидатами, був застосований суворий і дискримінаційний підхід, проявлене упереджене ставлення. Останні позивач вбачає виключно в отриманні негативного результату, що в конкурсних процедурах не може бути свідченням прояву з боку ВККС тієї поведінки, про яку каже позивач. ОСОБА_1 не довів, що до нього були застосовані інші умови проходження Конкурсу, ніж до інших кандидатів. 
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
168. Відповідно до частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
169. Оскільки підстави для скасування чи зміни оскаржуваного рішення Касаційного адміністративного суду відсутні, Велика Палата Верховного Суду за наслідками апеляційного перегляду дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення Касаційного адміністративного суду від 30 березня 2026 року - без змін.
Висновки щодо розподілу судових витрат
170. Відповідно до частини шостої статті 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
171. Оскільки Велика Палата Верховного Суду не змінює судове рішення та не ухвалює нове, розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись статтями 266, 308, 311, 315, 316, 322, 325 КАС України, Велика Палата Верховного Суду
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 30 березня 2026 року у справі № 990/385/25 залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідачка | | | Т. Г. Стрелець
Судді: | О. О. Банасько | | М. В. Мазур
| О. В. Білоконь | | Н. М. Мартинюк
| О. Л. Булейко | | С. О. Погрібний
| М. М. Гімон | | Н. С. Стефанів
| О. А. Губська | | О. В. Ступак
| А. А. Ємець | | М. Ю. Тітов
| В. В. Король | | І. В. Ткач
| С. І. Кравченко | | О. С. Ткачук
| О. В. Кривенда | | В. Ю. Уркевич