Справа № 749/601/26
Номер провадження 2/749/462/26 

Р І Ш Е Н Н Я  
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(ЗАОЧНЕ)

13 липня 2026 року Сновський районний суд Чернігівської області у складі:
головуючого судді Чигвінцева М.С.
за участю секретаря    Михалевич М.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Сновськв порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №749/601/26 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «НОВИЙ КОЛЕКТОР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:
ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , у якому просить стягнути з останньої заборгованість за Кредитним договором № 5470149 від 18.04.2025 у розмірі 27188,96 грн. та понесені судові витрати.
Позовна заява мотивована тим, що між ОСОБА_1 та ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» 18 квітня 2025 року було укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 5470149 (далі – Договір) в електронному вигляді. У зв`язку з невиконанням умов Договору у відповідачки станом на 27 січня 2026 року виникла заборгованість у сумі 27188,96 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту 6999,97 грн, заборгованості за процентами 16688,99 грн та штрафу 3500,00 грн.
27 січня 2026 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» укладено договір факторингу № С7-270126-1, відповідно до умов якого ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» зобов`язується сплатити ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» загальну ціну продажу, а ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» зобов`язане відступити ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» права вимоги за кредитними договорами, у тому числі за Договором, укладеним з ОСОБА_1 . 
Посилаючись на вищезазначені обставини, позивач просить стягнути з ОСОБА_1 зобов`язання за кредитним договором, а також стягнути з відповідачки судові витрати.
Ухвалою Сновського районного суду Чернігівської області від 04 травня 2026 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, в своєму позові просив справу розглядати без його участі, не заперечував проти заочного розгляду справи.
Відповідачка в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, зокрема судом було розміщено (оприлюднено) на веб-порталі Судової влади України оголошення про виклик у судове засідання відповідачки ОСОБА_1 .
Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Підстави для відкладення розгляду справи відсутні.
Враховуючи наявність умов, передбачених ст. 280 ЦПК України, 13 липня 2026 року судом постановлено ухвалу про здійснення заочного розгляду справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Враховуючи те, що відповідачка в судове засідання не з`явилася, про час та місце судового засідання повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомлявла, жодних заяв від неї не надходило, та у строк встановлений судом відповідачка відзив на позов не подала, будь-яких інших клопотань та заяв від відповідачки подано до суду не було, відтак у відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за наявними у справі матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить наступного висновку.
Завданнями цивільного судочинства (ст. 2 ЦПК України) є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).
Згідно з принципом диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).
Приписами статей 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Судом встановлено, що 18 квітня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 5470149 (далі – Договір) у формі електронного правочину через Інформаційно-комунікаційну систему Товариства (ІКС), доступ до якої забезпечувався Клієнту через Вебсайт https://credit7.ua або Мобільний застосунок «Credit7».
Із наданого позивачем моніторингу дій при оформленні кредитного договору судом встановлено таку послідовність дій Товариства та Клієнта: 18.04.2025 о 08:47:40 Клієнт подала заявку на отримання кредиту; о 08:47:43–08:47:56 Товариство здійснило перевірку відомостей щодо Клієнта, зокрема направило запити до ТОВ «Українське бюро кредитних історій» для отримання кредитного звіту та перевірки перебування Клієнта в Реєстрі осіб, яким обмежено доступ до гральних закладів та/або участь в азартних іграх, до сервісу «ФінАп» – для перевірки відсутності банкрутства Клієнта, а також здійснило перевірку дійсності ідентифікаційних документів Клієнта. Електронна ідентифікація Клієнта для входу в Особистий кабінет/Мобільний застосунок «Credit7» здійснена шляхом використання інструменту покладання відповідно до договору, укладеного між Товариством та АТ КБ «ПРИВАТБАНК» як банком-ідентифікатором (п. 1.14 Договору), що додатково підтверджується наявним у матеріалах справи звітом за результатами верифікації клієнта через сервіс BankID ПриватБанк, яким встановлено особу, місце реєстрації та проживання ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ).
О 08:48:05 Товариство завершило верифікацію Клієнта, здійснило оцінювання її кредитоспроможності, ухвалило рішення про надання кредиту та сформувало Клієнту оферту. О 08:50:17 Товариство направило Клієнту в Особистий кабінет для ознайомлення Паспорт споживчого кредиту та проект Договору з додатками, одночасно надіславши на номер мобільного телефону Клієнта смс-повідомлення з одноразовими ідентифікаторами для підписання цих документів.
Крім того, Клієнтом заповнено анкету-опитувальника клієнта – фізичної особи, в якій зазначено її персональні дані (прізвище, ім`я, по батькові, РНОКПП, дата народження, паспортні дані, адреса реєстрації та фактичного проживання, розмір щомісячного доходу, відсутність статусу політично значущої особи), яка підписана одноразовим ідентифікатором 39696, направленим на мобільний телефон Клієнта, о 08:50:24 18.04.2025.
О 08:50:24 18.04.2025 Клієнт, ввівши надісланий Товариством одноразовий ідентифікатор 39696, підписала Паспорт споживчого кредиту, яким визначено основні умови кредитування, орієнтовну загальну вартість кредиту та реальну річну процентну ставку.
О 08:51:04 18.04.2025 Клієнт, ознайомившись з офертою на укладення кредитного договору та додатками до нього, ввела надісланий Товариством одноразовий ідентифікатор 23633, чим підписала електронним підписом одноразовим ідентифікатором Договір з додатками (Графік платежів, Інформаційне повідомлення), що відповідно до п. 9.7.1 Договору та частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» є моментом підписання електронного правочину Клієнтом. О 08:51:09 на підписаний Сторонами Договір уповноваженим працівником Товариства накладено кваліфікований електронний підпис із кваліфікованою електронною позначкою часу.
У пункті 1.2 Договору зазначено, що на умовах, встановлених Договором, Товариство зобов`язується надати Клієнту грошові кошти в гривні (кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію та проценти за користування кредитом. Сума кредиту (загальний розмір) складає 7 000,00 грн.
Згідно з п. 1.3 Договору строк кредитування становить 360 днів, періодичність платежів – кожні 30 днів. Пунктом 1.4.1 Договору встановлено стандартну процентну ставку у розмірі 0,95 % за кожен день користування кредитом, яка застосовується в межах усього строку кредитування; денна процентна ставка за Договором становить 0,9778 %. Пунктом 1.4 Договору передбачено одноразову комісію за надання кредиту у розмірі 700,00 грн. Пунктом 6.3 Договору передбачено, що у випадку невиконання та/або неналежного виконання Клієнтом грошових зобов`язань за Договором Товариство має право нарахувати штраф у розмірі 75 % від суми невиконаного та/або неналежно виконаного зобов`язання на 2-й день кожного факту такого невиконання.
Пунктом 2.1 Договору передбачено, що Товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів на банківський рахунок Клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) НОМЕР_1 .
Листом ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» (ТОВ «УПР») від 27.01.2026 № 1-2701 підтверджено, що на виконання договору про надання платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку ФК-П-19/03-01 від 12.03.2019, укладеного з ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», 18.04.2025 о 08:52:10 успішно перераховано кошти у сумі 7000,00 грн на платіжну картку клієнта № НОМЕР_2 з призначенням платежу «Зарахування 7000 грн на карту НОМЕР_1 », з посиланням на виконання фінансових зобов`язань за договором № 5470149 від 18.04.2025. Відповідно до моніторингу дій при оформленні кредитного договору Товариство отримало підтвердження перерахування коштів о 08:53:15 та о 08:53:20 надіслало Клієнту відповідне смс-повідомлення про надання кредиту.
Таким чином, судом встановлено, що кредит у розмірі 7000,00 грн наданий Клієнту 18.04.2025, а Договір укладений з дотриманням встановленого законодавством порядку укладення електронних правочинів.
У подальшому, Графік платежів коригувався Товариством 12.05.2025, 16.05.2025 та 21.05.2025 відповідно до п. 4.2 Договору, копії відповідних графіків платежів наявні у матеріалах справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.
Таким чином, будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що відповідає письмовій формі правочину (ст.ст. 205, 207 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно з ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 3 ст. 11 вказаного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч.ч. 4, 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Положеннями ст. 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей вищевказаного договору, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного цифрового підпису позичальника лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Факт укладення Договору належним чином підтверджений доказами, наявними у матеріалах справи, а саме моніторингом дій при оформленні кредитного договору, звітом BankID щодо верифікації Клієнта, анкетою-опитувальником, Паспортом споживчого кредиту та безпосередньо Договором, який містить усю необхідну для ідентифікації особи інформацію: прізвище, ім`я, по батькові відповідачки, номер паспорта та дату його видачі, РНОКПП та адресу місця проживання, що збігається з даними верифікації через сервіс BankID.
Доказів підписання договору від імені відповідачки іншими (третіми) особами, у тому числі внаслідок вчинення шахрайських дій, відповідачкою суду не надано, доказів звернення з цього приводу до правоохоронних органів також не надано.
27 січня 2026 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (Клієнт) та ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» (Фактор) укладено Договір факторингу № С7-270126-1 (далі – Договір факторингу).
Згідно з пунктом 2.1 Договору факторингу в порядку та на умовах, визначених цим договором, Фактор зобов`язується передати (сплатити) Клієнту загальну ціну продажу в сумі, передбаченій п. 3.2 Договору факторингу, а Клієнт зобов`язується відступити Факторові права вимоги за кредитними договорами в обсязі та на умовах, передбачених цим договором. З дати відступлення права вимоги Клієнт перестає бути стороною за кредитним договором, а Фактор стає виключним та єдиним кредитором за ним та набуває усіх прав за ним.
Пунктом 2.4 Договору факторингу сторони домовились, що право вимоги за кредитним договором вважається відступленим Клієнтом Факторові з моменту надходження грошових коштів у розмірі, визначеному в п. 3.2 договору, на рахунок Клієнта та після підписання сторонами відповідного Акту приймання-передачі Переліку (Додаток 1).
Пунктом 3.2 Договору факторингу встановлено, що за відступлені права вимоги до боржників Фактор зобов`язується сплатити Клієнту загальну ціну продажу у розмірі 2 354 374,57 грн без ПДВ у строк до 30.01.2026 включно.
Згідно з платіжною інструкцією кредитового переказу коштів № 37204767222222706 від 27.01.2026 позивач перерахував на рахунок ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» кошти у сумі 2 354 374,57 грн з призначенням платежу «Сплата ціни продажу за відступлення Права вимоги, згідно Договору факторингу № С7-270126-1 від 27.01.2026 р., без ПДВ», що є виконанням позивачем свого обов`язку за п. 3.2 Договору факторингу та, відповідно до п. 2.4 цього договору, підставою для відступлення прав вимоги.
27 січня 2026 року сторони підписали Акт приймання-передачі Переліку № 1 до Договору факторингу № С7-270126-1, згідно з яким Клієнт передав, а Фактор прийняв Перелік № 1, права грошових вимог за яким відступаються згідно з Договором факторингу.
Відповідно до Переліку № 1 (Додаток № 2 до Договору факторингу) ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» передало ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» право вимоги до ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , за кредитним договором № 5470149 від 18.04.2025, кількість днів прострочення виконання договірних зобов`язань – 221. Сума заборгованості, право вимоги за якою відступлено, разом становить 27188,96 грн, у тому числі: за основним зобов`язанням (тілом кредиту) 6999,97 грн, за процентами 16688,99 грн, за штрафом (неустойкою) 3500,00 грн.
Отже, з моменту надходження коштів за платіжною інструкцією № 37204767222222706 від 27.01.2026 та підписання Акту приймання-передачі Переліку № 1 від 27.01.2026, тобто з 27.01.2026, позивач ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» став єдиним та належним кредитором за кредитним договором № 5470149 від 18.04.2025, укладеним з відповідачкою.
Судом враховано, що позивачем на фінансовий номер телефону відповідачки ( НОМЕР_4 ) направлено смс-повідомлення про укладення Договору факторингу № С7-270126-1 від 27.01.2026 та про відступлення права вимоги за кредитним договором № 5470149 від 18.04.2025 із зазначенням реквізитів нового кредитора ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР», яке отримало статус доставки «DELIVERED», що відповідає вимогам ч. 1 ст. 25 Закону України «Про споживче кредитування» та п. 5.1.3 Договору щодо обов`язку повідомлення боржника про заміну кредитора.
Згідно з розрахунком заборгованості за Договором № 5470149 від 18.04.2025, складеним ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» станом на 27.01.2026, за період дії Договору відповідачці нараховано: за тілом кредиту 7000,00 грн, за процентами 18949,90 грн, штрафу 3500,00 грн, комісії 700,00 грн; відповідачкою сплачено: за тілом кредиту 0,03 грн, за процентами 2260,91 грн, за комісією 700,00 грн; заборгованість, що залишилась несплаченою, становить: за тілом кредиту 6999,97 грн, за процентами 16688,99 грн, штраф 3500,00 грн, а всього 27188,96 грн.
За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (стаття 1077 ЦК України).
Статтею 512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).
Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому пунктом 5.1.3 Договору Клієнт ( ОСОБА_1 ) уклавши Договір, надала згоду на відступлення Товариством третім особам прав вимоги за даним Договором, а частиною першою статті 25 Закону України «Про споживче кредитування» та п. 5.1.3, п. 8.5 Договору передбачено обов`язок повідомлення боржника про таке відступлення протягом 10 робочих днів з дати відступлення, який, як встановлено судом, позивачем виконано.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, якими обмінялися сторони, та якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Отже, суд вважає, що позивачем доведено належними та достатніми доказами як факт укладення Договору саме відповідачкою та отримання нею кредитних коштів у сумі 7000,00 грн, так і факт правомірного набуття позивачем статусу кредитора за цим Договором на підставі Договору факторингу № С7-270126-1 від 27.01.2026.
Відповідачка умови кредитного договору порушила та у строки, встановлені Договором, кредитні кошти в повному обсязі не повернула, у зв`язку з чим, з урахуванням часткової сплати, позовні вимоги щодо стягнення основної суми заборгованості в розмірі 6999,97 грн є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Частиною п`ятою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати 1 %. Позивачем нараховувалися проценти в межах строку кредитування за денною процентною ставкою 0,95 %, що не перевищує встановленого законом обмеження та свідчить про правомірність нарахування процентів у сумі 16688,99 грн, яка підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача.
Позивач, пред`явивши вимогу про стягнення заборгованості, просив, у тому числі, стягнути штраф у розмірі 3500,00 грн.
Разом з тим суд не може погодитись із цією вимогаю з огляду на наступне.
Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.
Водночас пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що у період дії в Україні воєнного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення, а неустойка (штраф, пеня), нарахована включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання за такими договорами, підлягає списанню кредитодавцем (позикодавцем).
З 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який до дати розгляду цієї справи не скасовано. Оскільки судом встановлено, що нарахування штрафу за розрахунком заборгованості здійснювалося Товариством у 2025 році, тобто в період дії в Україні воєнного стану, суд не вбачає законних підстав для стягнення такого штрафу в сумі 3500,00 грн з ОСОБА_1 на користь ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР», у зв`язку з чим у задоволенні позовних вимог у цій частині необхідно відмовити.
Таким чином, ураховуючи вищезазначене, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а з відповідачки на користь позивача підлягає до стягнення заборгованість у розмірі 23688,96 грн, що складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 6999,97 грн та заборгованості за процентами в сумі 16688,99 грн. 
У задоволенні вимог про стягнення з відповідачки на користь позивача штрафу в розмірі 3500,00 грн суд вважає за необхідне відмовити.
Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Матеріалами справи підтверджується, що позивачем при зверненні до суду з даним позовом сплачено судовий збір у розмірі 2662,40 грн.
Зважаючи на те, що позовні вимоги суд задовольняє частково на суму 23688,96 грн, що становить 87,13 % від ціни позову (27188,96 грн), з відповідачки підлягають до стягнення судові витрати у виді судового збору в розмірі 2319,67 грн на користь позивача.
Крім того, позивач просить стягнути з відповідачки судові витрати, понесені позивачем внаслідок відправлення копії позовної заяви з додатками відповідачці засобами поштового оператора, у сумі 262,98 грн, на підтвердження чого позивачем надано відповідні докази.
Згідно з пунктом 4 частини третьої статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Зважаючи на те, що позовні вимоги суд задовольняє частково на 87,13 % від ціни позову, з відповідачки підлягають до стягнення судові витрати, понесені позивачем внаслідок відправлення копії позовної заяви з додатками відповідачці, у розмірі 229,13 грн на користь позивача.
На підставі викладеного, керуючись статтями 4, 12, 13, 76-81, 83, 128, 133, 141, 247, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «НОВИЙ КОЛЕКТОР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «НОВИЙ КОЛЕКТОР» (код ЄДРПОУ 43170298, місцезнаходжння: м. Київ, вул. Алмазова Генерала, буд. 13, офіс 601) заборгованість за кредитним договором № 5470149 від 18 квітня 2025 року в сумі 23688 (двадцять три тисячі шістсот вісімдесят вісім) гривень 96 копійок.
У решті позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «НОВИЙ КОЛЕКТОР» (код ЄДРПОУ 43170298, місцезнаходжння: м. Київ, вул. Алмазова Генерала, буд. 13, офіс 601) судовий збір у розмірі 2319 (дві тисячі триста дев`ятнадцять) гривень 67 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «НОВИЙ КОЛЕКТОР» (код ЄДРПОУ 43170298, місцезнаходжння: м. Київ, вул. Алмазова Генерала, буд. 13, офіс 601) витрати, понесені позивачем внаслідок відправлення копії позовної заяви з додатками відповідачці, у розмірі 229 (двісті двадцять дев`ять) гривень 13 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його (проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга поданапротягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його складення шляхом подачі апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду відповідно до ст. 355 ЦПК України або через Сновський районний суд Чернігівської області відповідно до п.15.5 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України.

Суддя         М.С. Чигвінцев