Харківський окружний адміністративний суд
61700, м. Харків, майдан Свободи, 6, inbox@adm.hr.court.gov.ua, ЄДРПОУ: 34390710
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 серпня 2026 р. № 520/11845/26 
Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дмитра Волошина, розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Витязь" до Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України, Державної податкової служби України, третьої особи - Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерстарч Україна" про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії
У С Т А Н О В И В :
Товариство з обмеженою відповідальністю "Витязь" звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:
- визнати протиправними та скасувати рішення комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС у Харківській області: № 13588202/24472488 від 27.01.2026 про відмову в реєстрації податкової накладної № 42 від 13.08.2025; № 13588197/24472488 від 27.01.2026 про відмову в реєстрації податкової накладної № 43 від 14.08.2025; №13588200/24472488 від 27.01.2026 про відмову в реєстрації податкової накладної № 44 від 15.08.2025; № 13588201/24472488 від 27.01.2026 про відмову в реєстрації податкової накладної №45 від 16.08.2025; № 13588198/24472488 від 27.01.2026 про відмову в реєстрації податкової накладної № 46 від 17.08.2025; № 13588204/24472488 від 27.01.2026 про відмову в реєстрації податкової накладної № 47 від 18.08.2025; № 13588203/24472488 від 27.01.2026 про відмову в реєстрації податкової накладної № 48 від 19.08.2025; № 13588196/24472488 від 27.01.2026 про відмову в реєстрації податкової накладної № 49 від 20.08.2025; № 13588199/24472488 від 27.01.2026 про відмову в реєстрації податкової накладної № 50 від 21.08.2025; №13588205/24472488 від 27.01.2026 про відмову в реєстрації податкової накладної № 51 від 22.08.2025;
- зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних наступні податкові накладні, складені та подані на реєстрацію ТОВ «Витязь», датою її фактичного подання на реєстрацію: податкову накладну № 42 від 13.08.2025; податкову накладну № 43 від 14.08.2025; податкову накладну № 44 від 15.08.2025; податкову накладну № 45 від 16.08.2025; податкову накладну № 46 від 17.08.2025; податкову накладну № 47 від 18.08.2025; податкову накладну № 48 від 19.08.2025; податкову накладну № 49 від 20.08.2025; податкову накладну № 50 від 21.08.2025; податкову накладну № 51 від 22.08.2025.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що не погоджується з рішенням Головного управління ДПС у Харківській області про відмову в реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, яким Товариству з обмеженою відповідальністю "Витязь" відмовлено у реєстрації спірної податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних по операції з контрагентом ТОВ "Інтерстарч Україна". Позивач уважає, що відповідачем неправомірно відмовлено в реєстрації податкової накладної, оскільки ним надано всі необхідні документи для розблокування податкової накладної, реєстрація якої відповідачем була зупинена. Таким чином, позивач уважає, що оскаржуване рішення є неправомірним, необґрунтованим, безпідставним через відсутність доказів порушення підприємством податкового законодавства, у зв`язку з чим, просить зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати податкову накладну.
Ухвалою судді від 11.05.2026 у справі №520/11194/26 відкрито спрощене провадження в порядку, передбаченому статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України, та запропоновано відповідачам надати відзив на позов. Запропоновано позивачу подати до суду відповідь на відзив, а відповідачам - заперечення протягом п`яти календарних днів з моменту отримання відповідних документів.
Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження доставлена сторонам по справі до електронного кабінету через систему "Електронний суд", що підтверджується довідками про доставку до електронного кабінету ЄСІТС.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 11.05.2026 у справі №520/11194/26 роз`єднано у самостійні провадження позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Витязь" до Головного управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України, Державної податкової служби України, третьої особи - Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерстарч Україна" про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії.
Копія ухвали про роз`єднання позовних вимог доставлена сторонам по справі до електронного кабінету через систему "Електронний суд", що підтверджується довідками про доставку до електронного кабінету ЄСІТС.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 12.05.2026 прийнято до розгляду адміністративну справу №520/11845/26 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Витязь" до Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України, Державної податкової служби України, третьої особи - Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерстарч Україна" про визнання протиправним та скасування рішення комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС у Харківській області: № 13588204/24472488 від 27.01.2026 про відмову в реєстрації податкової накладної № 47 від 18.08.2025; зобов`язання Державної податкової служби України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну № 47 від 18.08.2025, складену та подану на реєстрацію ТОВ «Витязь», датою її фактичного подання на реєстрацію.
Копія ухвали про прийняття справи до розгляду доставлена сторонам по справі до електронного кабінету через систему "Електронний суд", що підтверджується довідками про доставку до електронного кабінету ЄСІТС.
Представники відповідачів, відповідно до наданого до суду відзиву на позов, заперечували проти задоволення позовних вимог, зазначивши, що надані платником податку копії документів не є достатніми для прийняття відповідного рішення про реєстрацію зазначеної податкової накладної.
Представник позивача надав до суду відповідь на відзив на позовну заяву, в якій зазначив, що фактичні обставини, які викладені відповідачем у відзиві на позов – не визнаємо; з правовою оцінкою, яка надана відповідачем обставинам справи – не погоджуємося повністю; заперечення, наведені відповідачем у відзиві на позов, відхиляємо повністю.
Представник позивача надав до суду клопотання, в якому зазначив, що з огляду на те, що зі змісту квитанцій про зупинення реєстрації податкових накладних, повідомлень про необхідність надання додаткових пояснень та/або документів, а також рішень контролюючих органів неможливо зрозуміти, які саме конкретні документи, на думку відповідачів, позивач мав надати для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних, були направлені відповідні адвокатські запити до ГУ ДПС у Харківській області та ДПС України. У разі отримання відповідей на адвокатські запити такі відповіді будуть невідкладно подані до суду. 
Крім того, представник позивача подав до суду заяву про розподіл судових витрат, в якій зазначив, що у зв`язку із роз`єднанням позовних вимог істотно збільшився обсяг правничої допомоги, яка надається позивач, з огляду на що була укладена додаткова угода №1 до договору про надання правничої допомоги від 01.05.2026, відповідно до якої сторони погодили додаткову фіксовану винагороду (гонорар) адвоката у розмірі 5 000 грн. за надання правничої допомоги після роз`єднання позовних вимог судом у кожній окремій адміністративній справі. 
Також, представником позивача були подані письмові пояснення, в яких зазначено, що спір у даній справі виник не через відсутність у позивача документів щодо господарської діяльності чи вирощування сільськогосподарської продукції, а внаслідок застосування контролюючим органом однакового формального підходу до процедури зупинення та відмови у реєстрації податкових накладних. 
Представник позивача надав до суду додаткові письмові пояснення, в яких зазначив, що ДПС України не назвала жодного конкретного документа, ненадання якого стало підставою для залишення скарги позивача без задоволення. Відповідачами не надано конкретних та однозначних відповідей на поставлені запитання. 
Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Згідно з ч. 15.п.3 Перехідних положень КАСУ та п. 1 розділу VII Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України №814 від 20.08.2019 (зі змінами) суддею, у провадженні якого перебуває адміністративна справа №520/11845/26, прийнято рішення щодо розгляду (формування та зберігання) судової справи в змішаній (паперовій та електронній) формі, про що свідчить довідка від 12.05.2026, яка міститься в матеріалах справи (а.с.29).
Розгляд справи по суті здійснюється з урахуванням надмірного навантаження в Харківському окружному адміністративному суді та днів перебування судді у відпустці у періоди з 06.07.2026 по 20.07.2026 та з 10.08.2026 по 23.08.2026.
Дослідивши матеріали справи, суд установив такі обставини.
ТОВ «Витязь» пройшло передбачену законом процедуру державної реєстрації та набуло статусу юридичної особи з ідентифікаційним кодом 24472488.
Головним управлінням ДПС у Харківській області було прийнято рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних № 13588204/24472488 від 27.01.2026.
Суд зазначає, що Податковий кодекс України є спеціальним законом з питань оподаткування та установлює порядок погашення зобов`язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов`язкових платежів), нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків, визначені заходи, які вживаються контролюючим органом з метою погашення платниками податків податкового боргу.
Згідно з підпунктами "а", "б" пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України (у редакції від 01.01.2026) об`єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу у володіння та користування лізингоодержувачу/орендарю; постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.
База оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку, який нараховується відповідно до підпунктів 213.1.9 і 213.1.14 пункту 213.1 статті 213 цього Кодексу, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів) (пункт 188.1 статті 188 Податкового кодексу України).
Пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.
Із матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Витязь» було виписано податкову накладну №47 від 18.08.2025 на суму 584415,92 грн., у т.ч. ПДВ 71770,38 грн., яка виписана за правилом першої події (відвантаження товару) та яку було внесено до Єдиного реєстру податкових накладних для її подальшої реєстрації та сплати ПДВ.
Проте, позивачем було отримано від Головного управління ДПС у Харківській області квитанцію про зупинення реєстрації податкової накладної від 10.09.2025 з посиланнями на вимоги п. 201.16 ст. 201 Податкового кодексу України. Зазначено, що платник відповідає п.8 Критеріїв ризиковості платника податку на додану вартість. Запропоновано надати пояснення та копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних. Запропоновано надати пояснення та копії документів (договори, у тому числі зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлено повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції; первинні документи щодо постачання / придбання товарів / послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи, інвентаризаційні описи, у тому числі рахунки-фактури / інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм і галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачено договором та/або законодавством; інші документи, що підтверджують інформацію, зазначену у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі), достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі.
Відповідно до вимог пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.
На виконання цієї норми Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 11 грудня 2019 року №1165, якою затверджено Порядок зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (надалі - Порядок №1165, у редакції від 27.09.2025).
Згідно з приписами пункту 4 Порядку №1165 у разі коли за результатами перевірки податкової накладної/розрахунку коригування визначено, що податкова накладна/розрахунок коригування відповідають одній з ознак безумовної реєстрації, визначених у пунктах 3 або 3-1 цього Порядку, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування не зупиняється в Реєстрі.
Пунктом 5 Порядку №1165 передбачено, що платник податку, яким складено та/або подано для реєстрації в Реєстрі податкову накладну/розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряється щодо відповідності критеріям ризиковості платника податку (додаток 1), показникам, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку (додаток 2). Податкова накладна/розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряються щодо відповідності відображених у них операцій критеріям ризиковості здійснення операцій (додаток 3).
Відповідно до вимог пункту 6 Порядку №1165 у разі коли за результатами автоматизованого моніторингу платник податку, який склав та/або подав податкову накладну/розрахунок коригування для реєстрації в Реєстрі, відповідає хоча б одному критерію ризиковості платника податку, реєстрація такої податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється (крім розрахунку коригування, складеного відповідно до вимог підпунктів “б” і “в” підпункту 97.4 пункту 97 підрозділу 2 розділу ХХ “Перехідні положення” Кодексу). Питання відповідності/невідповідності платника податку критеріям ризиковості платника податку розглядається комісією регіонального рівня. У разі встановлення відповідності платника податку хоча б одному з критеріїв ризиковості платника податку комісією регіонального рівня приймається рішення про відповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку.
У разі коли за результатами автоматизованого моніторингу податкової накладної/розрахунку коригування (крім податкової накладної/розрахунку коригування, у яких відображена операція з вивезення за межі митної території України товарів, до яких застосовується режим експортного забезпечення відповідно до вимог статті 19-2 Закону України “Про зовнішньоекономічну діяльність”) встановлено, що відображена в них операція відповідає хоча б одному критерію ризиковості здійснення операції, крім податкової накладної/розрахунку коригування, складених платником податку, який відповідає хоча б одному показнику, за яким визначається позитивна податкова історія, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється (пункт 7 Порядку №1165).
Відповідно до пункту 10 Порядку №1165 у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі контролюючий орган протягом операційного дня надсилає (в електронній формі у текстовому форматі) в автоматичному режимі платнику податку квитанцію про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, яка є підтвердженням зупинення такої реєстрації.
У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються: 1) номер та дата складення податкової накладної/розрахунку коригування; 2) критерій (критерії) ризиковості платника податку та/або ризиковості здійснення операцій, на підставі якого (яких) зупинено реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, з розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку; 3) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів відповідно до Порядку прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого наказом Мінфіну від 12 грудня 2019 р. № 520 (пункт 11 Порядку №1165).
Комісії регіонального рівня приймають рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі або відмову в такій реєстрації, врахування або неврахування таблиці даних платника податку, відповідність/невідповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку (пункт 25 Порядку № 1165).
Механізм прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, реєстрацію яких відповідно до пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України зупинено в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України, визначає Порядок прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затверджений наказом Міністерства фінансів України 12.12.2019 №520 (далі по тексту - Порядок №520, у редакції від 19.12.2024).
Відповідно до пунктів 2, 3, 4, 5, 6, 7, 9, 11 Порядку №520 рішення про реєстрацію / відмову в реєстрації податкових накладних / розрахунків коригування в Реєстрі, реєстрацію яких зупинено, приймають комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі територіальних органів ДПС (далі - комісія регіонального рівня).
Комісія регіонального рівня приймає рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі у терміни, визначені пунктом 9 цього Порядку, та надсилає його платнику податку на додану вартість (далі - платник податку) засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог Кодексу та Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» і «Про електронні довірчі послуги».
У разі зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі платник податку має право подати копії документів та письмові пояснення стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію / відмову в реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Реєстрі.
Платник податку, який склав податкову накладну / розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію / відмову в реєстрації таких податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі може подати такі документи: договори, у тому числі зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлено повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи, інвентаризаційні описи, у тому числі рахунки-фактури / інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм і галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачено договором та/або законодавством; інші документи, що підтверджують інформацію, зазначену у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі.
Письмові пояснення та копії документів, зазначених у пункті 5 цього Порядку, платник податку має право подати до контролюючого органу протягом 365 календарних днів, що настають за датою складання податкової накладної / розрахунку коригування.
Платник податку має право подати письмові пояснення та копії документів до декількох податкових накладних / розрахунків коригування, якщо такі податкові накладні / розрахунки коригування складено на одного отримувача - платника податку за одним і тим самим договором або якщо в таких податкових накладних / розрахунках коригування відображено однотипні операції (з однаковими кодами товарів згідно з Українською класифікацією товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТ ЗЕД) або кодами послуг згідно з Державним класифікатором продукції та послуг (ДКПП)).
Письмові пояснення та копії документів, зазначені у пункті 5 цього Порядку, платник податку подає до ДПС засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог Кодексу та Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронні довірчі послуги».
Письмові пояснення та копії документів, подані платником податку до контролюючого органу відповідно до пункту 4 цього Порядку, розглядає комісія регіонального рівня.
Комісія регіонального рівня приймає рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Реєстрі в разі: ненадання / часткового надання додаткових письмових пояснень та копій документів стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі, при отриманні Повідомлення; та/або надання платником податку копій документів, складених/оформлених із порушенням законодавства.
Аналізуючи зазначені вище положення, суд зазначає, що законодавець визначив два етапи реєстрації податкових накладних: перший це зупинення реєстрації податкової накладної, який є проміжним перед прийняттями рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної, та другий, це сам етап прийняття рішення податковим органом.
Виходячи зі змісту вказаних норм, суд доходить висновку, що рішення про реєстрацію/відмову у реєстрації податкової накладної приймається за результатами оцінки наданих підприємством документів.
Так, судом установлено, що контролюючим органом реєстрація податкової накладної №47 від 18.08.2025 була зупинена та запропоновано позивачу надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Судом установлено, що ТОВ «Витязь» до контролюючого органу було надіслано повідомлення №20 від 08.01.2026 про подання пояснень та копій документів щодо податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрацію яких зупинено, яким надано пояснення щодо здійснення господарських операцій з ТОВ "Інтерстарч Україна" та всі копії наявних документів на підтвердження реальності господарських операцій. Для підтвердження реальності операції підприємство надало такі документи: 4-сг звіти про посівні площі, 29-сг звіти про збирання врожаю, форми 20-ОПП, які підтверджують наявність на підприємстві земельних ділянок та засобів для вирощування врожаю, договори суборенди землі, договір з контрагентом, документи на реалізацію продукції, що підтверджують реальність операції (накладна, рахунок, ТТН, виписки банку). 
Указане повідомлення було отримано контролюючим органом та прийнято до розгляду, що підтверджується квитанцією №2.
Головним управлінням ДПС у Харківській області було направлено повідомлення від 14.01.2026 №13566035/24472488 про необхідність надання додаткових пояснень та/або документів, необхідних для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та запропоновано надати копії документів на підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній, зокрема, первинних документів щодо постачання, придбання товарів, послуг, транспортування продукції, складських документів, розрахункових документів та/або банківських виписок з особових рахунків, документів щодо підтвердження відповідності продукції (сертифікати відповідності), наявність яких передбачено договором та/або законодавством. Додаткова інформація: відсутні первинні документи щодо придбання ТМЦ; постачання послуг; розрахункові документи, банківські виписки; послуги транспортування; складські документи; сертифікати якості. 
Позивачем було надіслано повідомлення від 21.01.2026 №34 про подання додаткових пояснень та/або документів, необхідних для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних. Для підтвердження реальності операції підприємство надало такі документи: 4-сг звіти про посівні площі, 29-сг звіти про збирання врожаю, форми 20-ОПП, які підтверджують наявність на підприємстві земельних ділянок та засобів для вирощування врожаю, договори суборенди землі, договір з контрагентом, документи на реалізацію продуктів, що підтверджують реальність операції (накладна, рахунок, ТТН, виписки банку). 
Указане повідомлення було отримано контролюючим органом, що підтверджується квитанцією №2, яка міститься в матеріалах справи.
Комісією Головного управління ДПС у Харківській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, було прийнято рішення № 13588204/24472488 від 27.01.2026 про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних №47 від 18.08.2025 на загальну суму – 584415,92 грн., у тому числі ПДВ – 71770,38 грн., у зв`язку з ненаданням / частковим наданням додаткових письмових пояснень та копій документів стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено в Єдиному реєстрі податкових накладних, при отриманні повідомлення про необхідність надання додаткових пояснень та/або документів, необхідних для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, платником податку. Додаткова інформація: не надано інформацію щодо використання ТМЦ (акти списання посівний матеріал, засоби захисту рослин, добрива, паливно мастильні матеріали) розрахункові документи, банківські виписки з постачальниками товарів/послуг; документи підтверджуючі право користування земельними ділянками (Витяги з ЄДРРП); складські документи, інвентаризаційні описи, оборотно-сальдові відомості; Сертифікати якості зерна.
Позивачем було подано скаргу щодо рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 30.01.2026. Для підтвердження реальності операції підприємство надало такі документи: 4-сг звіти про посівні площі, 29-сг звіти про збирання врожаю, форми 20-ОПП, які підтверджують наявність на підприємстві земельних ділянок та засобів для вирощування врожаю, договори суборенди землі, договір з контрагентом, документи на реалізацію продукції (накладна, рахунок, ТТН, виписки банку), що підтверджують реальність операції. Надано документи, пов`язані з вирощуванням продукції: накладні, рахунки, ТТН, які підтверджують закупівлю насіння, ЗЗР, палива, договір на збирання врожаю.
Указана скарга була отримана контролюючим органом, що підтверджується квитанцією №2, яка міститься в матеріалах справи.
Рішенням за результатами розгляду скарги щодо рішення про відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 06.02.2026 №2779/24472488/2 залишено скаргу без задоволення та рішення комісії регіонального рівня про відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних без змін. Підстава: ненадання платником податку копiй первинних документiв щодо постачання/придбання товарiв/послуг, зберiгання i транспортування, навантаження, розвантаження продукцiї, складських документiв (iнвентаризацiйнi описи), у тому числi рахунки-фактури/iнвойси, акти приймання-передачi товарiв (робiт, послуг) з урахуванням наявностi певних типових форм та галузевої специфiки, накладних.
Не погодившись із указаним рішенням, ТОВ «Витязь» звернулось до суду з даним позовом.
Судом установлено, що відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, ТОВ «Витязь» пройшло передбачену законом процедуру державної реєстрації та набуло статусу юридичної особи з ідентифікаційним кодом 24472488.
Податкова накладна, в реєстрації якої було відмовлено, була виписана на виконання умов договору поставки №ІС-23307 від 11.08.2025, укладеного між ТОВ «Витязь» (Постачальник) та ТОВ "Інтерстарч Україна" (Покупець).
Відповідно до п.1.1 указаного Договору визначено, що цим Договором поставки, що укладений на розсуд Сторін, Продавець зобов`язується поставити і передати у власність Покупцю сільськогосподарську продукцію, в асортименті, за ціною, якістю, у кількості та на умовах, узгоджених з Покупцем і вказаних у даному Договорі та Додатках до даного Договору, а Покупець зобов`язується прийняти Товар та оплатити його на умовах цього Договору. 
Пунктом 2.3 Договору передбачено, що Товар, який був прийнятий на склад Комбінату протягом доби вважається партією Товару. Постачання партії Товару підтверджується оригіналами наступних документів: видатковою накладною (складається на підставі Протоколу узгодження ціни), товарно-транспортними накладними, рахунком-фактурою Продавця з точним зазначенням кількості, ціни товару без ПДВ, загальної суми без ПДВ, суми ПДВ, всього до сплати.
Згідно з п. 4.2 Договору приблизна кількість/вага Товару, яка має бути поставлена, вказується в Додатках до даного Договору.
Пунктом 6.1 Договору передбачено, що Покупець повинен здійснити оплату вартості поставленого Товару у розмірі 85% вартості партії поставленого Товару протягом 7 банківських днів з моменту надання документів, передбачених п. 10.8 цього Договору, якщо інший порядок оплати не передбачено додатковими угодами цього Договору. Остаточна оплата поставленої партії Товару в розмірі 15% здійснюється Покупцем протягом 7 банківських днів з моменту надходження оригіналів документів, вказаних у п.2.3 цього Договору, а у разі надходження документів (в т.ч. ТТН), які містять недоліки - з моменту усунення недоліків в таких документах, але не раніше належної реєстрації Продавцем в Єдиному реєстрі податкових накладних всіх податкових накладних, виписаних у зв`язку з операціями за цим Договором.
Додатком №1 від 11.08.2025 до Договору №ІС-23307 від 11.08.2025 (Специфікація) передбачено, що товаром, що постачається є зерно кукурудзи. Загальна кількість товару, що постачається по Договору становить 587000,000 кг. Загальна вартість товару без ПДВ становить 5767016,72 грн (6574399,06 грн з ПДВ). 
На виконання вказаного вище Договору 18.08.2025 було здійснено відвантаження товару, у зв`язку з чим була виписана податкова накладна №47 від 18.08.2025 за правилом першої події. 
Факт відвантаження товару підтверджується видатковою накладною №06/08 від 18.08.2025, рахунком-фактурою №06/08 від 18.08.2025 та протоколом узгодження ціни до договору №ІС-23307 від 11.08.2025.
Факт транспортування підтверджується товарно-транспортними накладними №180825/11 від 18.08.2025 та №180825/12 від 18.08.2025.
Факт оплати за поставлений товар підтверджується випискою по рахункам виконавця. За доводами представника позивача, викладеними у позовній заяві, ТОВ "Інтерстарч Україна", з урахуванням умов, які викладені у п. 6.1 договору поставки, здійснило оплату в загальній сумі 5592022,63 грн грн, що становить 85% від вартості поставленого товару.
Суд зазначає, що вказані первинні документи та пояснення стосовно здійсненої господарської операції позивачем було надано до контролюючого органу, що підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами по справі.
При цьому, суд зазначає, що поданий відповідачами відзив на позовну заяву не містить належного обґрунтування правомірності зупинення реєстрації податкової накладної. Зокрема, відзив зводиться виключно до формального викладення норм податкового законодавства без урахування конкретних обставин справи. Відповідач не навів жодних фактичних обставин, які б свідчили про наявність визначених законодавством підстав для зупинення реєстрації податкової накладної. 
Суд не приймає до уваги доводи контролюючого органу про те, що податковий орган забезпечив позивачу право на подання додаткових пояснень, а наданою можливістю позивач не скористався, проігнорував дану вимогу та не навів жодного об`єктивного обґрунтування причин неподання вказаних первинних документів, що є наслідком прийняття рішення про відмову в реєстрації податкової накладної в ЄРПН, оскільки вони спростовуються матеріалами справи, зокрема, повідомленням від 21.01.2026 №34 про подання додаткових пояснень та/або документів, необхідних для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та квитанцією №2 про отримання контролюючим органом відповідного повідомлення. 
Доказів наявності ознак фіктивності в діяльності контрагенту позивача, нікчемності або недійсності угод укладених позивачем з вказаним контрагентом або відсутності реального характеру цієї операції матеріали справи не містять, а відповідачем таких доказів до суду не надано.
Суд зазначає, що відповідно до п. 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на рахунок платника податку в банку/небанківському надавачу платіжних послуг як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг, оплата яких здійснюється електронними грошима, - дата зарахування електронних грошей платнику податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, на електронний гаманець, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку. Для документів, складених в електронній формі, датою оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку, вважається дата, зазначена у самому документі як дата його складення відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", незалежно від дати накладення електронного підпису.
Відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (у редакції від 01.01.2026) підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Таким чином, ураховуючи викладене вище, надані позивачем до контролюючого органу, а також до суду, первинні бухгалтерські документи підтверджують настання обставин, з якими закон пов`язує виникнення податкових зобов`язань та права виписки податкової накладної позивачем.
Відтак, суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення комісії Головного управління ДПС у Харківській області про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних № 13588204/24472488 від 27.01.2026, яким ТОВ «Витязь» відмовлено у реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних по операції з контрагентом ТОВ "Інтерстарч Україна" є необґрунтованим, оскільки платником податків надано всі необхідні документи, які засвідчують факт здійснення господарських операцій за податковою накладною, у реєстрації якої було відмовлено, а тому є таким, що підлягає скасуванню, а вимога зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №47 від 18.08.2025, складену Товариством з обмеженою відповідальністю «Витязь», є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.
Що стосується такої підстави для винесення оскаржуваного рішення, як не надання документів щодо використання ТМЦ (акти списання посівних матеріалів, засобів захисту рослин, добрив, паливно-мастильних матеріалів), розрахункових документів, банківських виписок з постачальниками товарів/послуг; документів підтверджуючих право користування земельними ділянками (Витяги з ЄДРРП); складських документів, інвентаризаційних описів, оборотно-сальдових відомостей, сертифікатів якості зерна, суд зазначає, що у повідомленні про необхідність надання додаткових пояснень та/або документів, необхідних для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 14.01.2026 №13566035/24472488 не було зазначено про необхідність надання документів щодо використання ТМЦ (акти списання посівних матеріалів, засобів захисту рослин, добрив, паливно-мастильних матеріалів), оборотно-сальдових відомостей, інвентаризаційних описів, документів підтверджуючих право користування земельними ділянками (Витяги з ЄДРРП). Тоді як у вказаному повідомленні зазначено, що відсутні первинні документи щодо придбання ТМЦ; постачання послуг; розрахункові документи, банківські виписки; послуги транспортування; складські документи; сертифікати якості. 
При цьому, як установлено судом, для підтвердження реальності операції позивачем було надано до контролюючого органу, зокрема, 4-сг звіти про посівні площі, 29-сг звіти про збирання врожаю, форми 20-ОПП, які підтверджують наявність на підприємстві земельних ділянок та засобів для вирощування врожаю, договори суборенди землі, договір з контрагентом, документи на реалізацію продукції (накладна, рахунок, ТТН, виписки банку), що підтверджують реальність операції. Надано документи, пов`язані з вирощуванням продукції: накладні, рахунки, ТТН, які підтверджують закупівлю насіння, ЗЗР, палива, договір на збирання врожаю.
З наданих до матеріалів справи документів та документів, які надавались контролюючому органу, було можливо встановити підстави для складання та направлення на реєстрацію спірної податкової накладної.
При цьому, суд уважає за необхідне зазначити, що всі сумніви та протиріччя контролюючого органу щодо дотримання позивачем вимог податкового законодавства України під час здійснення господарської діяльності повинні досліджуватися шляхом проведення перевірок такого платника податків, за умови наявності підстав для її проведення визначених ПК України, а не шляхом блокування реєстрації податкової накладної.
Крім того, суд ураховує позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 07.12.2022 по справі №500/2237/20, в якій зазначено, що приймаючи рішення про реєстрацію податкової накладної, контролюючий орган не повинен здійснювати повний аналіз господарських операцій позивача на предмет їх реальності. Змістовна оцінка господарських операцій може бути проведена лише за результатом здійснення податкової перевірки платника податків, підстави та порядок проведення якої визначено нормами Податкового кодексу України. Предметом розгляду в цій справі є виключно стадія правильності та правомірності зупинення та відмови в реєстрації податкової накладної, а не реальність та товарність здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентом. 
Крім того, в постанові від 16 лютого 2023 року по справі №380/7648/22 Верховний Суд дійшов висновку, що приймаючи рішення про реєстрацію податкової накладної, контролюючий орган не повинен здійснювати повний аналіз господарських операцій платника податку на предмет їх реальності. Змістовна оцінка господарських операцій може бути проведена лише за результатом здійснення податкової перевірки платника податків, підстави та порядок проведення якої визначено нормами ПК України.
Отже, предметом розгляду повинна бути стадія правильності та правомірності зупинення та відмови в реєстрації податкових накладних, а не реальність та товарність здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентами.
Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд ураховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Суд указує, що відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
А згідно з частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Всупереч наведеним вимогам, відповідачі, як суб`єкти владних повноважень не довели правомірності прийнятих ними рішень.
Враховуючи викладене, суд уважає вимоги позивача правомірними та такими, що підлягають задоволенню.
Що стосується вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5000,00 грн, суд зазначає таке.
Позивачем на підтвердження витрат з оплати правової допомоги, понесених ним при розгляді позовної заяви в суді, подано копії таких документів: договір про надання правової допомоги від 01.05.2026, додаткова угода №1 від 29.05.2026 до договору про надання правничої допомоги від 01.05.2026, платіжна інструкція №117 від 29.05.2026 на суму 50000,00 грн, ордер на представництво інтересів ТОВ "Витязь" адвокатом Сімейко А.М., свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю адвоката Сімейка А.М. 
У зв`язку з наведеними обставинами суд зауважує, що відповідно до статті 16 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).
Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).
Пунктом 1 частини третьої статті 132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Статтею 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Згідно з частиною третьою статті 134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до частини четвертої цієї статті для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката, виходячи із положень частини п`ятої статті 134 КАС України, має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до частини шостої статті 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина сьома статті 134 КАС України).
Аналіз наведених положень процесуального законодавства дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
Отже, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, до предмета доказування у питанні компенсації, понесених у зв`язку з розглядом справи витрат на правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.
При цьому, незважаючи на те, що при застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, такий, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині п`ятій статті 134 КАС України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.
Саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц вказала на виключення ініціативи суду щодо вирішення питань з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.
Зазначений підхід до вирішення питання зменшення витрат на правничу допомогу знайшов своє відображення і в постановах Верховного Суду від 2 жовтня 2019 року (справа №815/1479/18), від 15 липня 2020 року (справа №640/10548/19), від 21 січня 2021 року (справа №280/2635/20).
Також, у постанові Верховного Суду від 13 травня 2021 року у справі №200/9888/19-а Верховний Суд виклав висновок щодо застосування статей 134, 139 КАС України в контексті ролі суду під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу.
Верховний Суд у вказаній постанові зазначив, що відповідно до частини шостої статті 134 КАС України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. А згідно з частиною сьомою цієї ж статті КАС України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог.
Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до КАС України законодавцем принципово по-новому визначено роль суду при вирішенні питання розподілу судових витрат, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами, та не може діяти на користь будь-якої із сторін.
Отже, принцип співмірності розміру витрат на професійну правничу допомогу повинен застосовуватися відповідно до вимог частини шостої статті 134 КАС України за наявності клопотання іншої сторони.
Це означає, що відповідач, як особа, яка заперечує зазначений позивачем розмір витрат на оплату правничої допомоги, зобов`язаний навести обґрунтування та надати відповідні докази на підтвердження його доводів щодо неспівмірності заявлених судових витрат із заявленими позовними вимогами, подавши відповідне клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, а суд, керуючись принципом співмірності, обґрунтованості та фактичності, вирішує питання розподілу судових витрат, керуючись критеріями, закріпленими у статті 139 КАС України.
Аналогічні висновки викладені також у постанові Верховного Суду від 05 серпня 2020 року у справі №640/15803/19, від 30 червня 2022 року у справі №640/1175/20, від 11 серпня 2022 року у справі №300/2050/19.
Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд ураховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
З урахуванням викладеного, суд зазначає таке.
Так, з Договору про надання правничої допомоги від 01.05.2026, судом установлено, що згідно з цим Договором Клієнт уповноважує Адвоката бути його представником, здійснювати захист прав та охоронюваних законом інтересів Клієнта і надавати Клієнту необхідну правничу допомогу щодо представництва інтересів Клієнта у адміністративних судах, незалежно від інстанційної та територіальної юрисдикції, при розгляді (при здійсненні апеляційного провадження, касаційного провадження) адміністративної справи за позовом Клієнта до Головного управління ДПС у Харківській області, Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування рішень Головного управління ДПС у Харківській області про відмову у реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних відповідних податкових відповідних накладних, складених по взаємовідносинах з ТОВ "Інтерстарч Україна" на підставі договору поставки від 11.08.2025 № ІС-23307, та про реєстрацію цих податкових накладних.
Пунктом 5 указаного Договору передбачено, що за надання правничої допомоги, передбаченої умовами цього договору, та представництво інтересів в суді, Клієнт сплачує Адвокату винагороду (гонорар) у загальній сумі 12500. Розмір винагороди є фіксованим. 
Відповідно до пункту 5 додаткової угоди №1 від 29.05.2026 до договору про надання правничої допомоги від 01.05.2026 установлено, що у зв`язку із збільшенням обсягу правничої допомоги, зумовленим роз`єднанням позовних вимог у окремі адміністративні справи, сторони погодили додаткову винагороду (гонорар) Адвоката у розмірі 5000 грн за надання правничої допомоги Клієнту після роз`єднання позовних вимог судом у кожній окремій адміністративній справі, зазначеній у п. 2 цієї додаткової угоди. 
Вивчивши подані представником позивача докази, суд установив, що спір у даній справі не є складним як за обсягом доказів, так і за природою суджень суб`єкта владних повноважень, котрі були покладені в основу оскарженого рішення; причина виникнення спору, предмет спору, обсяг предмету доказування об`єктивно не вимагали вжиття значних зусиль для з`ясування справжніх обставин фактичної дійсності, вивчення змісту належних норм права, спростування мотивів суб`єкта владних повноважень.
Справа слухалась в порядку спрощеного позовного провадження без призначення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін. Представником позивача були подані позовна заява, відповідь на відзив, клопотання, письмові пояснення, додаткові письмові пояснення та заява про розподіл судових витрат. Водночас аналіз змісту зазначених документів свідчить, що вони переважно дублюють правову позицію та фактичні обставини, викладені у позовній заяві, не містять нових складних правових аргументів чи значного обсягу додаткової доказової бази. 
Так, у відповіді на відзив представник позивача фактично лише висловив незгоду з доводами відповідача та підтвердив позицію, викладену у позові. Подані письмові пояснення та додаткові письмові пояснення також зводяться до повторення аргументів щодо протиправності рішень контролюючого органу та відсутності конкретизації документів, які, на думку відповідачів, необхідно було подати для реєстрації податкових накладних. Клопотання щодо направлення адвокатських запитів не свідчить про виконання значного обсягу процесуальної роботи, а заява про розподіл судових витрат стосується виключно питання компенсації витрат на правничу допомогу. 
Оцінюючи додаткову угоду щодо збільшення винагороди за надання правової роботи виходячи з 5000,00 грн у кожній справі, позивач та його представник фактично збільшили такий розмір витрат з 12500,00 грн до 50000,00 грн. 
При цьому, суд зауважує, що відповідь на відзив, яка містить загальні обставини, які на суть спору не впливають, додаткові пояснення у справі та клопотання, подані у кожній справі, є ідентичними (10 примірників кожного документа), змінено лише номер справи, в якій зазначені документи були подані, що свідчить про відсутність збільшення правничої роботи та необґрунтованість таких витрат.
Аналогічна правова позиція щодо дублювання змісту в процесуальних документах зазначена у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.05.2026 по справі №911/969/24.
Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з урахуванням конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц).
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України", від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічна правова позиція викладена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду в додаткових постановах від 20 травня 2019 року у справі № 916/2102/17, від 25 червня 2019 року у справі № 909/371/18, у постановах від 05 червня 2019 року у справі № 922/928/18, від 30 серпня 2019 року у справі № 911/739/15 та від 01 серпня 2019 року у справі № 915/237/18).
Відтак, суд доходить до переконання про те, що обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт на 5000,00 грн є неспівмірним з обставинами даного конкретного спору та у даному конкретному випадку справедливим і співмірним відшкодуванням витрат заявника на професійну правничу допомогу у межах даної справи буде сума у розмірі - 500,00 грн, з огляду на те, що справи були роз`єднані судом та в кожній вирішується питання розподілу судових витрат. 
Щодо вимоги позивача про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, суд зазначає таке.
Відповідно до частини 1 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Згідно з частиною 5 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України за письмовою заявою заявника суд під час ухвалення рішення суду може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене таке рішення, подати звіт про його виконання
Враховуючи, що встановлення судового контролю за виконанням судового рішення є правом, а не обов`язком суду, а також приписи статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України щодо обов`язковості судових рішень та відсутності об`єктивних обставин щодо невиконання судового рішення з боку відповідача, суд не вбачає підстав для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення під час прийняття судового рішення.
З огляду на викладену вище норму діючого законодавства, суд зазначає, що на даний час відсутні підстави вважати, що відповідачем не буде виконане рішення суду у даній справі, а відтак відсутні підстави для задоволення зазначеного клопотання позивача.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі суд ураховує, що відповідно до положень частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Судом установлено, що позивачем було сплачено судовий збір у загальній сумі 26624,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №88 від 06.05.2026.
Ураховуючи те, що ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 11.05.2026 у межах справи №520/11194/26 роз`єднано в самостійні провадження позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Витязь" до Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України, Державної податкової служби України, третьої особи - Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерстарч Україна" про визнання протиправними та скасування рішень комісії, зобов`язання вчинити певні дії, на користь позивача в межах даної справи підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору за подання адміністративного позову у розмірі 2662,40 грн.
Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295, 296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Витязь" (вул. Полтавська, буд. 90/59, м. Берестин, Берестинський р-н, Харківська обл.,63304, ЄДРПОУ 24472488) до Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (вул. Григорія Сковороди, буд. 46,м. Харків, 61057, ЄДРПОУ 43983495), Державної податкової служби України (пл. Львівська, 8, м. Київ, 04053, ЄДРПОУ 43005393), третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю "Інтерстарч Україна" (вул. Алма-Атинська, буд. 8, м. Київ, 02090, ЄДРПОУ 38307757) про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення комісії ГУ ДПС у Харківській області №13588204/24472488 від 27.01.2026 про відмову у реєстрації податкової накладної від 18.08.2025 №47.
Зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати у Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну від 18.08.2025 №47 днем її фактичної подачі.
Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Витязь" за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області суму сплаченого судового збору у розмірі 1331,20 грн (одна тисяча триста тридцять одна гривня двадцять копійок) та суму витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 250,00 (двісті п`ятдесят гривень).
Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Товариства з обмеженою відповідальністю "Витязь" за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України суму сплаченого судового збору у розмірі 1331,20 грн (одна тисяча триста тридцять одна гривня двадцять копійок) та суму витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 250,00 (двісті п`ятдесят гривень). 
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Дмитро ВОЛОШИН