Єдиний унікальний номер 208/3020/26
Номер провадження2/205/3921/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2026 року м. Дніпро
Новокодацький районний суд міста Дніпра у складі:
головуючого судді Мовчан Д.В. 
при секретарі Волкобоєвої А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду м. Дніпрі цивільну справу за позовомОСОБА_1 до російської федерації в особі міністерства юстиції російської федерації про відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:
І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до російської федерації про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок збройної агресії проти України. 
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що до початку повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України 24 лютого 2022 року він проживав разом із матір`ю у місті Маріуполі.
У зв`язку з постійними обстрілами міста, загрозою життю та здоров`ю, а також подальшою окупацією Маріуполя 25.03.2022 року позивач разом із матір`ю був змушений залишити місто та виїхати на підконтрольну Україні територію. За твердженням позивача, під час евакуації вони фактично мали можливість взяти із собою лише документи, залишивши у місті особисті речі та майно. Позивач також зазначає, що внаслідок збройної агресії втратив житло, постійне місце роботи та звичний спосіб життя. 
Після вимушеного переселення позивач був змушений пристосовуватися до нових життєвих умов, вирішувати питання оренди житла та відновлення звичного рівня життя.
Позивач вказує, що завдані йому події спричинили тривалі душевні страждання, постійне емоційне напруження, порушення сну та погіршення самопочуття. Наразі він проживає разом із матір`ю як внутрішньо переміщена особа у м. Кам`янському Дніпропетровської області. 
Посилаючись на наведені обставини, позивач просить стягнути з російської федерації на його користь на відшкодування моральної шкоди 200 000 доларів США, що, за зазначеним у позові офіційним курсом НБУ станом на 28.02.2026 року, еквівалентно 8 690 000 грн. 
Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подав, будь-яких інших заяв по суті справи до суду не надходило
ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. 
Позивач подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. У такій заяві позивач зазначає про повне підтримання своїх позовних вимог, просить здійснити розгляд справи за його відсутності, позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Від відповідача будь-яких заяв чи клопотань до суду не надходило.
ІІІ. Процесуальні дії у справі.
Ухвалою Новокодацького районного суду міста Дніпра від 20.04.2026 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі з призначенням підготовчого засідання на 08.06.2026 року о 12 год. 00 хв. 
Ухвалою Новокодацького районного суду міста Дніпра від 08.06.2026 року було закрито підготовче провадження та призначено до розгляду цивільну справу на 19.08.2026 року о 12 год. 00 хв.
У зв`язку з повномасштабним вторгненням російської федерації на територію України 24 лютого 2022 року Україна розірвала дипломатичні відносини з російською федерацією що унеможливлює із цієї дати направлення різних запитів і листів до посольства російської федерації в Україні з огляду на припинення його роботи на території України. Верховний Суд установив підстави для висновку про те, що, починаючи з 2014 року, немає необхідності в направленні до посольства російської федерації в Україні запитів щодо згоди російської федерації бути відповідачем у справах про відшкодування шкоди у зв`язку з вчиненням російською федерацією збройної агресії проти України й ігноруванням нею суверенітету та територіальної цілісності Української держави.
Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
З огляду на викладені вимоги процесуального законодавства, враховуючи нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінку доказів та аргументів сторін, суд ухвалює заочне рішення з огляду на наступне.
ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є громадянином України та до початку повномасштабної збройної агресії російської федерації проживав у місті Маріуполі Донецької області.
Відповідно до наданих суду документів місцем реєстрації позивача було: АДРЕСА_1 . 
Судом також встановлено, що у зв`язку з бойовими діями на території міста Маріуполя та його подальшою тимчасовою окупацією позивач був змушений залишити місце свого постійного проживання та виїхати на підконтрольну Україні територію.
Факт вимушеного переміщення позивача підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, відповідно до якої його зареєстрованим місцем проживання зазначено м. Маріуполь Донецької області, а фактичним місцем проживання/перебування — м. Кам`янське Дніпропетровської області. 
Тимчасова окупація міста Маріуполя та ведення на його території бойових дій є наслідком збройної агресії російської федерації проти України та належать до загальновідомих обставин, які відповідно до ч. 3 ст. 82 ЦПК України не потребують доказування. 
Отже, судовим розглядом встановлено, що внаслідок збройної агресії російської федерації позивач був позбавлений можливості продовжувати проживання у місті Маріуполі та був змушений змінити місце проживання.
Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач пов`язує із зазначеними подіями втрату звичного способу життя, необхідність залишити житло та особисте майно, втрату постійного місця роботи, необхідність облаштовувати життя на новому місці, а також тривалі душевні переживання та погіршення самопочуття. 
Таким чином, спірні правовідносини виникли у зв`язку з вимогою позивача про відшкодування моральної шкоди, яку він вважає завданою йому внаслідок збройної агресії російської федерації проти України та пов`язаного з нею вимушеного переселення з міста Маріуполя
V. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. 8 Конституції України гарантовано право особи на судовий захист порушених прав та свобод. 
Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, у тому числі шляхом відшкодування моральної шкоди. Згідно з ч. 2 ст. 2 ЦК України учасниками цивільних відносин можуть бути, зокрема, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права. 
Відповідно до ст. 79 Закону України «Про міжнародне приватне право» пред`явлення позову до іноземної держави, залучення її до участі у справі як відповідача, а також застосування щодо такої держави інших процесуальних заходів допускається з урахуванням положень щодо судового імунітету іноземної держави. 
Разом з тим, збройна агресія російської федерації проти України не є реалізацією її суверенних прав, а становить порушення суверенітету та територіальної цілісності України.
У зв`язку з повномасштабним вторгненням російської федерації на територію України 24 лютого 2022 року дипломатичні відносини між Україною та російською федерацією були розірвані, що унеможливило направлення процесуальних документів через дипломатичні установи російської федерації в Україні.
Верховний Суд у своїй практиці виходив із того, що у справах про відшкодування шкоди, завданої внаслідок збройної агресії російської федерації проти України, відсутня необхідність отримання згоди російської федерації на її участь у справі як відповідача, а посилання такої держави на судовий імунітет не може перешкоджати розгляду відповідних вимог судами України. 
Відповідно до ч. 9 ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок тимчасової окупації громадянам України, у повному обсязі покладається на російську федерацію як на державу, що здійснює окупацію. 
У даній справі предметом позову є відшкодування моральної шкоди, яку позивач пов`язує зі збройною агресією російської федерації проти України, веденням бойових дій у місті Маріуполі та його вимушеним переселенням на підконтрольну Україні територію.
Згідно з п. 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування моральної шкоди.
Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, зокрема, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань потерпілого, погіршення його можливостей чи істотних змін у звичному способі життя, а також з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування суд виходить із вимог розумності та справедливості. 
Відповідно до роз`яснень, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», моральна шкода може полягати, зокрема, у моральних переживаннях, порушенні нормальних життєвих зв`язків, неможливості продовження звичного способу життя та інших негативних наслідках. 
Оцінюючи обставини даної справи, суд враховує, що позивач до початку повномасштабної збройної агресії російської федерації постійно проживав у місті Маріуполі.
Унаслідок ведення бойових дій на території міста Маріуполя, реальної загрози життю та здоров`ю, а також подальшої тимчасової окупації міста позивач був змушений залишити місце постійного проживання та переїхати на підконтрольну Україні територію.
Такі обставини спричинили істотну та вимушену зміну звичного способу життя позивача, втрату усталених соціальних і побутових зв`язків, необхідність облаштовувати життя в іншому населеному пункті, вирішувати питання житла та адаптуватися до нових умов проживання.
Крім того, суд враховує твердження позивача про тривалі душевні переживання, психологічне напруження, порушення сну та погіршення загального самопочуття, які він пов`язує з пережитими подіями та вимушеним переселенням.
Суд приходить до висновку, що сам характер подій, за яких позивач був змушений залишити місце свого постійного проживання внаслідок бойових дій та окупації міста Маріуполя, об`єктивно свідчить про заподіяння йому моральних страждань.
При цьому між збройною агресією російської федерації, веденням бойових дій у місті Маріуполі, вимушеним переселенням позивача та завданою йому моральною шкодою наявний безпосередній причинний зв`язок.
Таким чином, суд вважає доведеним факт заподіяння ОСОБА_1 моральної шкоди внаслідок збройної агресії російської федерації проти України.
Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд враховує характер і тривалість душевних страждань позивача, істотність вимушених змін у його житті, втрату можливості продовжувати звичний спосіб життя у місті постійного проживання, тривалість вимушеного переселення, характер протиправних дій відповідача та їх наслідки для позивача.
Суд також враховує, що відшкодування моральної шкоди не може мати суто символічного характеру, однак його розмір має відповідати принципам розумності, виваженості та справедливості і бути співмірним з установленими судом наслідками порушення прав конкретної особи.
Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, роз`яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до якого, розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість отриманого захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили.
В даному випадку визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує характер і тривалість моральних страждань позивача, істотність вимушених змін у його житті, наслідки, що наступили, та їх невідворотність через дії російської федерації.
Отже, враховуючи характер та обсяг завданих позивачу моральних страждань, істотних порушень його конституційних прав, умисного характеру дій російської федерації, суд вважає достатнім та справедливим розмір компенсації за заподіяну позивачу моральну шкоду у розмірі 200 000 доларів США 00 центів, що еквівалентно 8 690 000 грн. 00 коп., згідно з офіційним курсом НБУ станом на 28.02.2026 року .
VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.
Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, такі витрати стягуються з іншої сторони в дохід держави пропорційно до задоволеної частини вимог.
Згідно з п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах за позовами до держави-агресора російської федерації про відшкодування завданої майнової та/або моральної шкоди у зв`язку з тимчасовою окупацією території України, збройною агресією чи збройним конфліктом, що призвели, зокрема, до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України. 
Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, а позивач відповідно до закону звільнений від сплати судового збору, судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави у розмірі, визначеному відповідно до Закону України «Про судовий збір».
Так, згідно пп. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання фізичною особою позовної заяви про відшкодування моральної шкоди ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше одного та не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Враховуючи, що ціна позову становить 8 690 000 грн. 00 коп., розмір судового збору становить 130 350 грн. 00 коп.
Оскільки позивач відповідно до п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від його сплати, а позовні вимоги задоволено у повному обсязі, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір у розмірі 130 350 грн. 00 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.
На підставі викладеного та керуючись Конституцією України, ст.ст. 23, 1167 ЦК України,

ст.ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263-265, 280-284 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:
1 Позовні вимоги ОСОБА_1 до російської федерації в особі міністерства юстиції російської федерації про відшкодування моральної шкоди -  задовольнити у повному обсязі. 
2. Стягнути з російської федерації в особі Міністерства юстиції російської федерації на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою:  АДРЕСА_2 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_3 ) моральну шкоду у розмірі 200 000 доларів США 00 центів, що еквівалентно 8 690 000 грн. 00 коп. за офіційним курсом НБУ станом на 28.02.2026 року.
3. Стягнути з держави росія (російська федерація) в особі уряду росія (російська федерація) на користь держави судові витрати по справі у вигляді судового збору у розмірі 130 350 грн. 00 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд – якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржувати заочне рішення до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: Мовчан Д.В.