Справа № 755/11822/26
Провадження №: 3/755/4682/26

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"04" серпня 2026 р. Суддя Дніпровського районного суду міста Києва Мельниченко Л.А., при секретарі судових засідань Копчинській Я.Р., за участю прокурора Ільєнко С.І., Ситнікова Д.А., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Київського міського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до наказу ГУНП у м. Києві від 20.11.2025 № 2065 о/с, ОСОБА_1 призначено на посаду поліцейського взводу № 2 роти № 5 ГУНП у м. Києві та присвоєно спеціальне звання - рядовий поліції. 
Наказом ГУНП у м. Києві від 23.12.2025 № 2307 о/с, ОСОБА_1 на підставі. п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України « Про Національну поліцію», 23.12.2025 був звільнений зі служби. 
ОСОБА_1 під час несення служби був ознайомлений з вимогами Закону України «Про запобігання корупції», що підтверджується: зобов`язанням для поліцейських, державних службовців та працівників поліції, які є суб`єктами декларування про дотримання окремих обмежень вимог ЗУ «Про запобігання корупції», під підпис; пам`яткою-ознайомленням поліцейський, державних службовців та працівників ГУНП у. м. Києві з обмеженнями, пов`язаними зі службою в поліції та вимогами ЗУ «Про Національну поліцію» та «Про запобігання корупції»; листом від Управління кадрового забезпечення ГУНП у м. Києві ОСОБА_1 з повідомленням про його звільнення зі служби в Національній поліції України, та інформуванням щодо необхідності подання декларації при звільненні - не пізніше 30 календарних днів з дня припинення діяльності, який було направлено рекомендованим листом 23.12.2025. 
Відповідно до вимог ст. 17 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання рядовий поліції. 
У порядку ст. 64 Закону України «Про Національну поліцію», рядовий поліції ОСОБА_1 20.11.2025 склав присягу на вірність Українському народові. 
Статтею 68 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності. 
Відповідно до п.п. «з», п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», поліцейський взводу № 2 роти № 5 ППОП № 1 ГУНП у м. Києві ОСОБА_1 , є суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією. 
Пунктом 9 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що правопорушення, пов`язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною ч. 1 ст. 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність. Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а", "в"-"ґ" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, зобов`язані до 1 квітня наступного року після року припинення діяльності подати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік. 
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст.12 Закону України «Про запобігання корупції, Національне агентство з питань запобігання корупції з метою виконання покладених на нього повноважень має право приймати з питань, що належать до його компетенції, обов`язкові для виконання нормативно-правові акти; ч. 5 ст. 12 Закону України «Про запобігання корупції» нормативно-правові акти Національного агентства підлягають державній реєстрації Міністерством юстиції України та включаються до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів. Нормативно-правові акти Національного агентства після включення до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів опубліковуються державною мовою в офіційних друкованих виданнях. Нормативно-правові акти Національного агентства, які пройшли державну реєстрацію, набирають чинності з дня офіційного опублікування, якщо інше не передбачено самими актами, але не раніше дня офіційного опублікування. 
Процедуру заповнення та подання декларацій, передбаченою статтею 45 Закону України «Про запобігання корупції» до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - Реєстр), визначено Порядком заповнення та подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - Порядок), затвердженого наказом Національного агентства з питань запобігання корупції 23 липня 2021 року № 449/21 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 липня 2021 року за № 987/36609 та аналогічного за змістом наказу НАЗК № 252/23 від 08.11.2023 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 1965/41021 від 13.11.2023. 
Відповідно до Порядку, декларація заповнюється та подається особисто суб`єктом декларування шляхом заповнення відповідної електронної форми після автентифікації у власному персональному електронному кабінеті у Реєстрі. Декларація подається незалежно від того, перебуває суб`єкт декларування в Україні чи за її межами.
Так, 03.03.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської федерації щодо України, Верховною Радою України прийнято Закон У країни «Про захист інтересів суб`єктів подання звітності та інших документів у період дії воєнного стану або стану війни», в пункті 1, якого зазначено, що фізичні особи, фізичні особи - підприємці, юридичні особи, крім тих, які наділені бюджетними повноваженнями згідно із законодавством, подають облікові, фінансові, бухгалтерські, розрахункові, аудиторські звіти та будь-які інші документи, подання яких вимагається відповідно до норм чинного законодавства в документальній та/або в електронній формі, протягом трьох місяців після припинення чи скасування воєнного стану або стану війни за весь період неподання звітності чи обов`язку подати документи. 
07.03.2022, НАЗК із врахуванням положень Закону України «Про захист інтересів суб`єктів подання звітності та інших документів у період дії воєнного стану або стану війни», видало Роз`яснення № 4 щодо застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно заходів фінансового контролю в умовах воєнного стану (подання декларації, повідомлення про суттєві зміни в майновому стані, повідомлення про відкриття валютного рахунка в установі банку-нерезидента, проведення перевірок), в яких зазначено, що декларація щорічна (з будь-якою позначкою) за 2021 рік подається у період з 00 годин 00 хвилин дня, наступного за днем припинення чи скасування воєнного стану, до 00 годин 00 хвилин відповідного числа третього місяця від такого дня. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня 2021 року включно) та містить інформацію станом на 31 грудня звітного року. 
Тобто, вказаними законодавчими актами, суб`єктів декларування, на період дії воєнного стану та три місяці після його припинення було звільнено від обов`язку подання декларацій. 
Разом з тим, Розділ XIII "Прикінцеві положення" Закону України «Про запобігання корупції», доповнено пунктом 2^-7 згідно із Законом № 2381-1X від 08.07.2022, в редакції Закону № 3384-IX від 20.09.2023}, в якому зазначено, установити, що особи, які у 2022-2023 роках не подали декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до статті 45 цього Закону, і кінцевий строк для подання яких настав до дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану" ", подають такі декларації не пізніше 31 січня 2024 року. Суб`єкти декларування, зазначені у частинах сьомій - чотирнадцятій статті 45 цього Закону, подають відповідні декларації у строки, встановлені частинами сьомою - чотирнадцятою статті 45 цього Закону, якщо відповідні декларації не було подано раніше. 
Вказані положення Закону набрали чинності 12 жовтня 2023 року, тобто з даного часу та до 31 січня 2024 року у суб`єктів декларування виник обов`язок щодо подання щорічної декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за періоди 2021-2022 років, якщо такі не було подано раніше. 
Згідно Порядку, суб`єкт декларування підписує декларацію шляхом накладання на неї особистого кваліфікованого електронного підпису або удосконаленого електронного підпису відповідно до вимог законодавства. 
Подання декларації до Реєстру підтверджується шляхом надсилання повідомлення суб`єкту декларування на адресу його електронної пошти, зазначену в персональному електронному кабінеті, та до персонального електронного кабінету суб`єкта декларування. 
Відповідно до положень п. 8 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про запобігання корупції», до повноважень Національного агентства віднесено здійснення контролю та перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функції держави або місцевого самоврядування, зберігання та оприлюднення таких декларацій. 
Згідно листа Національного агентства з питань запобігання корупції від 02.03.2017 року № 93-05/4886/17, дата публікації документів, вказана у публічній частині інформаційно-телекомунікаційної системи «Єдиний державний реєстр декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» співпадає з фактичною датою подання суб`єктами декларування документів до Реєстру. 
Декларація особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за період не охоплений раніше поданими деклараціями 01.01.2025 - 23.12.2025 (при звільненні), подана ОСОБА_1 о 23 годині 30 хвилин 17 лютого 2026 року, тоді, коли повинен був подати вказану декларацію до 22 січня 2026 року включно, тобто вказана декларація подана несвоєчасно. 
Перевіркою достовірно встановлено, що ОСОБА_1 був належним чином ознайомлений з вимогами ЗУ «Про запобігання корупції», в тому числі з порядком та строками подання декларацій суб`єктами уповноваженими на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що підтверджується підписаними під час прийнятті/звільненні зі служби в поліції документами, а саме: зобов`язанням для поліцейських, державних службовців та працівників поліції, які є суб`єктами декларування про дотримання окремих обмежень вимог ЗУ «Про запобігання корупції», під підпис; ??листом від Управління кадрового забезпечення ГУНП у м. Києві ОСОБА_1 з повідомленням про його звільнення зі служби в Національній поліції України, та інформуванням щодо необхідності подання декларації при звільненні - не пізніше 30 календарних днів з дня припинення діяльності, який було направлено рекомендованим листом 23.12.2025; пам`яткою-ознайомленням поліцейських, державних службовців та працівників ГУНП у. м. Києві з обмеженнями, пов`язаними зі службою в поліції та вимогами ЗУ «Про Національну поліцію» та «Про запобігання корупції». 
Отже, причинами та умовами, що призвели до невиконання ОСОБА_1 вимог Закону України «Про запобігання корупції» та вчинення правопорушень, пов`язаних з корупцією, є виключно власна провина, а також нехтування вимогами законодавства України та ігнорування протиправності своїх дій. 
ОСОБА_1 як суб`єкт декларування при проходженні служби був ознайомлений з вимогами фінансового контролю, мав усі інструменти, для цього та можливості аби виконати їх, проте не зробив це. 
З огляду на вищезазначене, доходимо висновку, що ОСОБА_1 не мав поважних причин, які 6 унеможливлювали його вчасно подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за період не охоплений раніше поданими деклараціями 01.01.2025 - 23.12.2025 (при звільненні). 
Одним із основоположних принципів діяльності із запобігання і протидії корупції є невідворотність відповідальності за вчинення корупційних правопорушень, оскільки ці правопорушення несуть негативні наслідки, які можуть виявитися у підриві авторитету державних органів та органів місцевого самоврядування та зашкодити суспільним інтересам, отже таке правопорушення не може бути визнане як малозначне. 
Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. 
Статтею 11 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити. 
Склад вказаного правопорушення є формальним, тобто таким, який не передбачає наслідків як обов`язкового елементу об`єктивної сторони, в той час як обов`язковим елементом об`єктивної сторони формального складу завжди є діяння (дія або бездіяльність). 
Отже, відсутність суспільної шкоди від адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, так само як і відсутність шкідливих наслідків від нього не є необхідними та достатніми підставами для застосування статті 22 КУпАП. 
Працівниками Київського міського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України не встановлено поважних причин несвоєчасного подання ОСОБА_1 декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за період не охоплений раніше поданими деклараціями 01.01.2025 - 23.12.2025 (при звільненні).
Таким чином, ОСОБА_1 являючись суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог абз. 1 ч. 2 ст. 45 вказаного Закону, несвоєчасно, а саме 17.02.2026 о 23 год. 30 хв., без поважних причин, подав на офіційний вебсайт Національного агентства з питань запобігання корупції декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за період не охоплений раніше поданими деклараціями 01.01.2025 - 23.12.2025 (при звільненні), чим вчинив правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Крім того, відповідно до наказу ГУНП у м. Києві від 20.11.2025 № 2065 о/с, ОСОБА_1 призначено на посаду поліцейського взводу № 2 роти № 5 ГУНП у м. Києві та присвоєно спеціальне звання - рядовий поліції. 
Наказом ГУНП у м. Києві від 23.12.2025 № 2307 о/с, ОСОБА_1 на підставі. п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію», 23.12.2025 був звільнений зі служби. 
ОСОБА_1 під час несення служби був ознайомлений з вимогами Закону України «Про запобігання корупції», що підтверджується: ??  зобов`язанням для поліцейських, державних службовців та працівників поліції, які є суб`єктами декларування про дотримання окремих обмежень вимог ЗУ «Про запобігання корупції», під підпис; пам`яткою-ознайомленням поліцейський, державних службовців та працівників ГУНП у. м. Києві з обмеженнями, пов`язаними зі службою в поліції та вимогами ЗУ «Про Національну поліцію» та «Про запобігання корупції» ??листом від Управління кадрового забезпечення ГУНП у м. Києві ОСОБА_1 з повідомленням про його звільнення зі служби в Національній поліції України, та інформуванням щодо необхідності подання декларації при звільненні - не пізніше 30 календарних днів з дня припинення діяльності, який було направлено рекомендованим листом 23.12.2025. 
Відповідно до положень ст. 17 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання рядовий поліції. 
У порядку ст. 64 Закону України «Про Національну поліцію», рядовий поліції ОСОБА_1 20.11.2025 склав присягу на вірність Українському народові. 
Статтею 68 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності. 
Відповідно до п.п. «з», п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», поліцейський взводу № 2 роти № 5 ППОП № 1 ГУНП у м. Києві ОСОБА_1 є суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією. 
Пунктом 9 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що правопорушення, пов`язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною ч. 1 ст. 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність. Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а", "в"-"ґ" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, зобов`язані до 1 квітня наступного року після року припинення діяльності подати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік. 
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст.12 Закону України «Про запобігання корупції, Національне агентство з питань запобігання корупції з метою виконання покладених на нього повноважень має право приймати з питань, що належать до його компетенції, обов`язкові для виконання нормативно-правові акти; ч. 5 ст. 12 Закону України «Про запобігання корупції» нормативно-правові акти Національного агентства підлягають державній реєстрації Міністерством юстиції України та включаються до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів. Нормативно-правові акти Національного агентства після включення до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів опубліковуються державною мовою в офіційних друкованих виданнях. Нормативно-правові акти Національного агентства, які пройшли державну реєстрацію, набирають чинності з дня офіційного опублікування, якщо інше не передбачено самими актами, але не раніше дня офіційного опублікування. 
Процедуру заповнення та подання декларацій, передбаченою статтею 45 Закону України «Про запобігання корупції» до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - Реєстр), визначено Порядком заповнення та подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - Порядок), затвердженого наказом Національного агентства з питань запобігання корупції 23 липня 2021 року № 449/21 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 липня 2021 року за № 987/36609 та аналогічного за змістом наказу НАЗК № 252/23 від 08.11.2023 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 1965/41021 від 13.11.2023. 
Відповідно до Порядку, декларація заповнюється та подається особисто суб`єктом декларування шляхом заповнення відповідної електронної форми після автентифікації у власному персональному електронному кабінеті у Реєстрі. Декларація подається незалежно від того, перебуває суб`єкт декларування в Україні чи за її межами. 
Щорічна декларація - декларація, яка подається відповідно до частини першої статті 45 Закону (щороку), у період з 00 годин 00 хвилин 01 січня до 00 годин 00 хвилин 01 квітня. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація, та містить інформацію станом на 31 грудня звітного року. 
Згідно Поряду, суб`єкт декларування підписує декларацію шляхом накладання на неї особистого кваліфікованого електронного підпису або удосконаленого електронного підпису відповідно до вимог законодавства. 
Подання декларації до Реєстру підтверджується шляхом надсилання повідомлення суб`єкту декларування на адресу його електронної пошти, зазначену в персональному електронному кабінеті, та до персонального електронного кабінету суб?єкта декларування. 
Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України "Про запобігання корупції" Національне агентства з питань запобігання корупції є центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який забезпечує формування та реалізує державну антикорупційну політику. 
Відповідно до положень п. п. 7-1 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про запобігання корупції», до повноважень Національного агентства віднесено здійснення контролю та перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функції держави або місцевого самоврядування, зберігання та оприлюднення таких декларацій.
Згідно листа Національного агентства з питань запобігання корупції від 02.03.2017 року № 93-05/4886/17, дата публікації документів, вказана у публічній частині інформаційно-телекомунікаційної системи «Єдиний державний реєстр декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» співпадає з фактичною датою подання суб`єктами декларування документів до Реєстру. 
Щорічна декларація особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2025 рік (після звільнення), подана ОСОБА_1 о 14 годині 49 хвилин 12 червня 2026 року, тоді, коли повинен був подати вказану декларацію до 31 березня 2026 року включно, тобто вказана декларація подана несвоєчасно. 
Перевіркою достовірно встановлено, що ОСОБА_1 був належним чином ознайомлений з вимогами ЗУ «Про запобігання корупції», в тому числі з порядком та строками подання декларацій суб`єктами уповноваженими на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що підтверджується підписаними під час прийнятті/звільненні зі служби в поліції документами, а саме: ??зобов`язанням для поліцейських, державних службовців та працівників поліції, які є суб`єктами декларування про дотримання окремих обмежень вимог ЗУ «Про запобігання корупції», під підпис; ??листом від Управління кадрового забезпечення ГУНІ у м. Києві ОСОБА_1 з повідомленням про його звільнення зі служби в Національній поліції України, та інформуванням щодо необхідності подання декларації при звільненні - не пізніше 30 календарних днів з дня припинення діяльності. Який було направлено рекомендованим листом 23.12.2025; пам`яткою-ознайомленням поліцейських, державних службовців тa працівників ГУНП у. м. Києві з обмеженнями, пов`язаними зі службою в поліції та вимогами ЗУ «Про Національну поліцію» та «Про запобігання корупції». 
Отже, причинами та умовами, що призвели до невиконання ОСОБА_1 вимог Закону України «Про запобігання корупції» та вчинення правопорушень, пов`язаних з корупцією, є виключно власна провина, а також нехтування вимогами законодавства України та ігнорування протиправності своїх дій. 
ОСОБА_1 як суб`єкт декларування при проходженні служби був ознайомлений з вимогами фінансового контролю, мав усі інструменти, для цього та можливості аби виконати їх, проте не зробив це. 
З огляду на вищезазначене, що ОСОБА_1 не мав поважних причин, які 6 унеможливлювали його вчасно подати щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2025рік (після звільнення). 
Одним із основоположних принципів діяльності із запобігання і протидії корупції є невідворотність відповідальності за вчинення корупційних правопорушень, оскільки ці правопорушення несуть негативні наслідки, які можуть виявитися у підриві авторитету державних органів та органів місцевого самоврядування та зашкодити суспільним інтересам, отже таке правопорушення не може бути визнане як малозначне. 
Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. 
Ст. 11 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити. 
Склад вказаного правопорушення є формальним, тобто таким, який не передбачає наслідків як обов`язкового елементу об`єктивної сторони, в той час як обов`язковим елементом об`єктивної сторони формального складу завжди є діяння (дія або бездіяльність). 
Отже, відсутність суспільної шкоди від адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, так само як і відсутність шкідливих наслідків від нього не є необхідними та достатніми підставами для застосування статті 22 КУпАП. 
Працівниками Київського міського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України не встановлено поважних причин несвоєчасного подання ОСОБА_1 щорічної декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2025 (після звільнення).
Таким чином, ОСОБА_1 являючись суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог абз. 2 ч. 2 ст. 45 вказаного Закону, несвоєчасно, а саме 12.06.2026 о 14 год. 49 хв., без поважних причин, подав на офіційний веб-сайт Національного агентства з питань запобігання корупції щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2025 (після звільнення), чим вчинив правопорушення, пов?язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
У судовому засіданні ОСОБА_1 просив об`єднати в одне провадження дві справи про притягнення його до адміністративної відповідальності, оскільки кожен протоколи складений відносно нього, стосується різних подій, але має кваліфікацію за однаковою статтею, ч.1 ст. 172-6 КУпАП. 
Прокурор  зазначила, що кожен із протоколів стосується окремих фактів несвоєчасного подання декларацій, однак не заперечувала щодо їх спільного розгляду з огляду на процесуальну доцільність.
Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши доводи сторін, дійшов висновку про наявність підстав для об`єднання справ про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 протокол 66/2026 від 21.07.2026 справа 755/11822/26 та протокол 67/2026 від 21.07.2026 справа 755/11823/26 в одне провадження на номер 755/11822/26. 
У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, не визнав та пояснив, що він студент 3 курсу заочної форми навчання НАВС. 20.11.2025 він був призначений на посаду поліцейського взводу № 2 роти № 5 ГУНП у м. Києві і йому присвоєно спеціальне звання - рядовий поліції. У грудні 2025 року він вирішив звільнитися за власним бажанням, але замість цього наказом від 23.12.2025 він був звільнений з поліції за вчинення дисциплінарного проступку. Цей наказ він на даний час оскаржує. При звільненні відповідальні особи йому не роз`яснили належним чином, письмово та під розписку, що він має обов`язок подавати декларації, які саме та строки подачі. Його вік та відсутність досвіду перешкодили йому подати декларації. Він погоджується, що 20.11.2025 він склав присягу на вірність народові Україні, яка передбачає у тому числі дотримання ним Конституції та законів України. У цей же день, він був ознайомлений під власноручний підпис: з посадовою інструкцією поліцейського взводу № 2 роти № 5 полку поліції особливого призначення № 1 ГУНП в м. Києві, у тому числі з п.18 розділу 2, з якого вбачається, що до завдань та обов`язків поліцейського відноситься неухильне дотримання антикорупційного законодавства України, у тому числі визначених Законом України «Про запобігання корупції» та іншими актами законодавства України, організаційно-розпорядчих документів керівництва поліції, виданих на підставі цього Закону; з обмеженнями, пов`язаними зі службою в поліції, а також вимогами антикорупційного законодавства, а саме Законів України «Про Національну поліцію» та «Про запобігання корупції»; також підписав зобов`язання для поліцейських та працівників поліції про дотримання вимог Закону України «Про запобігання корупції». При цьому він легковажно віднісся до підписання документів та ні на той час, ні згодом не знайомився із законодавством, насамперед із Законом України «Про Національну поліцію». Він був ознайомлений з висновком службового розслідування від 12.12.2025 про те, що до нього застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції, та з наказом № 2213 від 23.12.2025 про його звільнення з поліції на підставі п.1, 2 ч.1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» та п. 1, 2, 8 ч.3 ст.1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України. Він категорично наполягає на тому, що не отримував повідомлення т.в.о. начальника кадрового забезпечення ГУНП в місті Києві від 23.12.2025 про його звільнення та роз`яснення подачі декларацій, обмежень та повідомлення про відповідальність за невиконання цих дій. Вважає, що наявні в матеріалах документи на підтвердження поштового відправлення цього повідомлення, не підтверджують, що направлений був саме цей лист. Коли йому у лютому 2026 року повідомили, що він пропустив строк подачі декларації, він одразу її подав. Це декларація після звільнення. Після цього, він знову не цікавився змістом Закону України «Про запобігання корупції» та не цікавився чи усі дії після звільнення він вчинив. Хоча він і навчається на 3 курсі, він не пам`ятає, щоб вони вивчали Закони України «Про Національну поліцію» та «Про боротьбу з корупцією». У червні 2026 року він отримав повідомлення, що вчасно не подав щорічну декларації за 2025 рік. Коли він про це дізнався, то одразу подав цю декларацію. Посадові особи його належним чином не повідомили про необхідність подачі декларацій, яких саме та строки їх подачі, тому у нього не було умислу на вчинення адміністративного правопорушення. Відповідальність за ч.1 ст. 172-6 КУпАП настає виключно при вчиненні дій з прямим умислом, а у нього умислу не було, тому він заявляє клопотання про закриття провадження щодо нього.
Прокурор Ільєнко С.І наполягала на тому, що зібраними та дослідженими у судовому засіданні доказами, наданими ОСОБА_1 у судовому засіданні поясненнями, повністю доведено вчинення ним адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, тому вона просила притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накласти на нього стягнення у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Будь яких інших доповнень та клопотань від учасників судового розгляду не надходило, а тому суд приймає рішення на наявних та досліджених доказах. 
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , обговоривши клопотання ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення: протокол про адміністративне правопорушення № 66/2026 від 21.07.2026 та протокол про адміністративне правопорушення № 67/2026 від 21.07.2026; пояснення ОСОБА_1 з додатками; інформацію з Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до якої: дата та час подання ОСОБА_1 щорічної декларації за 2025 (після звільнення) 12.06.2026 о 14 годині 49 хвилин; декларацію за період не охоплений раніше поданими деклараціями (при звільненні) 17.02.2026 року о 23 годині 30 хвилин; повідомлення Національного агентства про факт неподання чи несвоєчасного подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування від 27.01.2026 року № 24238-2026 про неподання декларації при звільнення за 2025 рік; витяг з наказу ГУНП у м. Києві від 23.12.2025 № 2307 о/с, відповідно до якого ОСОБА_1 на підставі. п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» 23.12.2025 був звільнений зі служби; лист ГУНП у м. Києві про встановлення факту неподання декларації ОСОБА_1 № 24238-2026 від 27.01.2026; роздруківку послідовності дій користувача «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», які вчинив ОСОБА_1 ; біографічну довідку ОСОБА_1 ; витяг з наказу ГУНП у м. Києві від 20.11.2025 № 2065 о/с, відповідно до якого ОСОБА_1 призначений на посаду поліцейського взводу № 2 роти № 5 ГУНП у м. Києві та якому присвоєно спеціальне звання - рядовий поліції; присягу ОСОБА_1 на вірність Українському народові від 20.11.2025; посадову інструкцію поліцейського взводу № 2 роти № 5 полку поліції особливого призначення № 1 ГУНП в м. Києві Ситнікова Д.А. від 20.11.2025, з якою ОСОБА_1 був ознайомлений 20.11.2025 року, що підтверджується його особистим підписом; висновок щодо службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни рядовим поліції ОСОБА_1 від 12.12.2025; наказ ГУНП у м. Києві № 2213 від 16.12.2025 «Про застосування дисциплінарного стягнення» до рядового поліції ОСОБА_1 ; лист про направлення ОСОБА_1 копії наказу ГУНП в м. Києві № 2213 від 16.12.2025 «Про застосування дисциплінарного стягнення» № 480785-2025 від 16.12.2025; листі ГУНП у м. Києві № 490394-2025 від 23.12.2025 про надання інформації ОСОБА_1 , відповідно до якого ОСОБА_1 було повідомлено про звільнення зі служби, необхідність подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, у встановлений законом строк, а також роз`яснено наслідки неподання чи несвоєчасного подання декларації, зокрема можливість притягнення до адміністративної та кримінальної відповідальності, передбаченої законодавством України. Відповідно до наявного в матеріалах справи чеку АТ «Укрпошта», зазначений лист було направлено на адресу ОСОБА_1 рекомендованим листом 23.12.2025 року; пам`ятку-ознайомлення поліцейських, державних службовців та працівників ГУНП у. м. Києві з обмеженнями, пов`язаними зі службою в поліції та вимогами ЗУ «Про Національну поліцію» та «Про запобігання корупції», з якою ОСОБА_1 був ознайомлений 20.11.2025, що підтверджується його особистим підписом; зобов`язанні для поліцейських, державних службовців та працівників ГУНП у. м. Києві з обмеженнями, пов`язаними зі службою в поліції та вимогами ЗУ «Про Національну поліцію» та «Про запобігання корупції», відповідно до якого про вимоги антикорупційного законодавства ОСОБА_1 був попереджений, що підтверджується його особистим підписом, - суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, тягне за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до положень ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний всебічно, повно й об`єктивно з`ясувати обставини справи, встановити наявність чи відсутність події та складу адміністративного правопорушення, винуватість особи, дослідити докази та надати їм належну оцінку, після чого ухвалити законне й обґрунтоване рішення.
Відповідно до положень ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку суд встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення та винність особи у його вчиненні. Такими доказами, зокрема, є протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та інші документи.
Складання протоколу про адміністративне правопорушення є процесуальною дією суб`єкта владних повноважень, спрямованою на фіксацію обставин правопорушення, і відповідно до вимог ст. 251 КУпАП підлягає оцінці судом у сукупності з іншими доказами.
Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а додержання законності при застосуванні таких заходів забезпечується, зокрема, судовим контролем.
При цьому суд враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої провадження у справах про адміністративні правопорушення, що передбачають накладення штрафу, за своєю суттю можуть прирівнюватися до «кримінального обвинувачення» у розумінні статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення у справах «Енгель та інші проти Нідерландів», «Маліге проти Франції»). У зв`язку з цим суд зобов`язаний забезпечити дотримання принципів справедливого судового розгляду та оцінювати докази з позиції достатності, належності та допустимості.
Аналогічної правової позиції дотримується і Верховний Суд, який у своїх постановах неодноразово зазначав, що для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст. 172-6 КУпАП необхідно встановити факт несвоєчасного подання декларації без поважних причин, а також довести наявність вини особи у формі умислу або необережності, що підтверджується сукупністю досліджених доказів.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень підтверджується його поясненнями, наданими у судовому засіданні, даними протоколів про адміністративне правопорушення, пов`язаних з корупцією, витягами з Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, копіями документів, що підтверджують перебування його на відповідній посаді, ознайомлення з обов`язками та обмеженнями, звільнення з посади та також іншими матеріалами справи.
Також, судом встановлено, що ОСОБА_1 20.11.2025, відповідно до наказу ГУНП у м. Києві від 20.11.2025 № 2065 о/с, призначений на посаду поліцейського взводу № 2 роти № 5 ГУНП у м. Києві та йому присвоєно спеціальне звання - рядовий поліції. У цей же день ОСОБА_1 ознайомився зі своєю посадовою інструкцією, у тому числі п.18 розділу 2 про те, що до завдань та обов`язків поліцейського відноситься неухильне дотримання антикорупційного законодавства України, у тому числі визначених Законом України «Про запобігання корупції» та іншими актами законодавства України, організаційно-розпорядчих документів керівництва поліції, виданих на підставі цього Закону; з обмеженнями пов`язаними зі службою в поліції, а також вимогами антикорупційного законодавства, а саме Законів України «Про Національну поліцію» та «Про запобігання корупції»; підписав зобов`язання для поліцейських та працівників поліції про дотримання вимог Закону України «Про запобігання корупції». 
Таким чином, ОСОБА_1 був обізнаний із покладеними на нього обов`язками у сфері фінансового контролю та порядком подання декларацій.
Дисциплінарною комісією, створеною на підставі наказу ГУНП України у місті Києві від 28 листопада 2025 року за № 2470, було проведено службове розслідування та 12.12.2025 складено висновок про вчинення ОСОБА_1 дисціплінарного проступку та про застосування до нього дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції.
За результатами цього висновку, 23.12.2025 начальником ГУНП України в місті Києві генералом поліції третього рангу Д.Шумейком було винесено наказ про звільнення ОСОБА_1 з поліції на підставі п.1, 2 ч.1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» та п. 1, 2, 8 ч.3 ст.1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України. 
Зазначений наказ був чинним та підлягав виконанню, а відомості про його скасування чи поновлення ОСОБА_1 у поліції станом на момент виникнення обов`язку декларування та на момент подання декларацій відсутні.
Сам по собі факт оскарження наказу про звільнення не зупиняє його дії та не звільняє особу від виконання вимог антикорупційного законодавства. На момент виникнення обов`язку подання декларацій наказ про звільнення був чинним, а тому ОСОБА_1 повинен був діяти відповідно до свого фактичного правового статусу. Наявність судового спору щодо законності звільнення не створювала об`єктивних перешкод для своєчасного подання декларацій та не позбавляла його можливості виконати передбачений законом обв`язок.
Відповідно до вимог Закону України «Про запобігання корупції», ОСОБА_1 був зобов`язаний у встановлені законом строки подати декларацію особи, яка припинила діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави, а також виконувати інші обов`язки суб`єкта декларування.
Разом з тим судом встановлено, що декларацію після припинення діяльності за 23.12.2025 ОСОБА_1 подав лише о 23 годині 30 хвилин 17 лютого 2026 року, тоді, коли повинен був подати вказану декларацію до 22 січня 2026 року включно; а щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2025 рік (після звільнення), ОСОБА_1 подав о 14 годині 49 хвилин 12 червня 2026 року, тоді, коли повинен був подати вказану декларацію до 31 березня 2026 року включно, тобто кожна з вказаних декларації подані несвоєчасно, після спливу встановленого строку для їх подання. 
До дат у які були подані декларації, згідно інформацію з Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, ОСОБА_1 не вчиняв жодних дій, спрямованих на створення чи подання відповідних декларацій. Вперше дії щодо створення чернеток декларацій були вчинені безпосередньо перед їх поданням.
Суд також враховує, що ОСОБА_1 у судовому засіданні підтвердив факт несвоєчасного подання декларацій; підтвердив, що власноручно підписав документи про обізнаність з антикорупційним законодавством та знав про його обов`язок дотримуватися та виконувати покладені зобов`язання. Небажання ознайомитися з законодавством та легковажне відношення до своїх обов`язків не звільняють особу від відповідальності за порушення цього законодавства. Крім того, ОСОБА_1 повідомив, що навчається на 3 курсі Академії МВС України. Відповідно до навчальної програми юридичних вузів та факультетів, Законів України «Про Національну поліцію» та «Про боротьбу з корупцією» вивчають на начальних курсах. 
Відповідно до вимог ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Адміністративна відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, згідно ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, всупереч доводам   ОСОБА_1 , не передбачає лише умисної форми вини, оскільки сама диспозиція цієї норми передбачає, що вказане адміністративне правопорушення, може бути вчинено як умисно, так і з необережності.
В матеріалах справи відсутні будь-які дані про те, що несвоєчасне подання ОСОБА_1 декларацій зумовлено поважними причинами, отже доводи про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, є безпідставними.
Наведені ОСОБА_1 доводи не спростовують наявність в його діях встановлених адміністративних правопорушень, відтак відсутні підстави для задоволення його клопотання про закриття цього провадження у зв`язку з відсутністю складу адміністративних правопорушень.
За таких обставин суд приходить до висновку, що несвоєчасне подання декларацій відбулося без поважних причин, а вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, підтверджується належними, допустимими та достатніми доказами, дослідженими під час судового розгляду.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 252 КУпАП, заслухавши пояснення  ОСОБА_1 та прокурора, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суддя приходить до висновку про притягнення  ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.
Відповідно до вимог ст. 23 КУпАП, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.
За таких обставин, враховуючи характер вчиненого правопорушення, наявні дані про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, ступінь її вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, суддя вважає, що на  ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення у межах санкції ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, у виді штрафу, що буде достатньою та необхідною мірою відповідальності для виховання особи, що вчинила дане адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також в повній мірі забезпечить запобігання вчинення нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами, та повністю відповідатиме меті його застосування.
Судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення підлягає стягненню відповідно до вимог ст. 40-1 КУпАП.
На підставі викладеного, керуючись ст. 7, 23, 33-35, 40-1, 172-6, 245, 251- 252, 283-285 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягнути до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 665 гривень 60 копійок.
Відповідно до вимог ст. 307 КУпАП, штраф має бути сплачений не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
На підставі ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у вищезазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.
Постанова може бути оскаржена в порядку та строки визначені Кодексом України про адміністративні правопорушення, з урахуванням норм статей 287-279 КУпАП, і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. 
Відсутність у постанові в справі про адміністративні правопорушення, як виконавчому документі, у розумінні Закону України "Про виконавче провадження", відомостей про реєстраційний номер облікової картки платника податків та його паспортні дані, згідно постанови Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 471/283/17-ц (провадження № 61-331св18), у розрізі ст. 18 указаного Закону, не є підставою для повернення державним виконавцем виконавчих документів без прийняття до виконання (відмови у відкритті виконавчого провадження).

Суддя: Л.А. Мельниченко