ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

25 серпня 2026 року м. Житомир справа № 240/15849/26
категорія 112010200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Нагірняк М.Ф., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправним та скасування рішення, зоов`язання вчинити дії, 

встановив:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про:
- визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області №045550032357 від 29.12.2025 року;
- зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати до її загального страхового стажу період навчання з 01.09.1982 року по 30.06.1988 року та здійснити перерахунок пенсії з моменту звернення.
Представник Позивача зазначає, що Позивач в установленому порядку звернулася із заявою про перерахунок призначеної пенсії за віком із врахуванням періоду навчання з 01.09.1982 року по 30.06.1988 року в московському інституті сталі і сплавів. ЇЇ заява про такий перерахунок була передана на розгляд до Головного управління Пенсійного фонду України Житомирській області. За результатами розгляду звернення Головне управління Пенсійного фонду України у Житомирській області 29.12.2025 року прийняло оскаржуване рішення про відмову у проведенні перерахунку пенсії. Позивач вважає таке рішення протиправним, так як архівною довідкою Національного дослідницького технологічного університету "МІСІС" підтверджено вказаний період її навчання.
В обґрунтування таких доводів представник Позивача наводить правові висновки Верховного Суду.

Ухвалою суду від 30.04.2026 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Представник Відповідача, Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, у відзиві на позовну заяву проти задоволення позову заперечує і зазначає, що Позивач з 03.11.2025 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за віком. Підтверджує, що Позивач до заяви про перерахунок пенсії долучила копію диплома НОМЕР_1 від 04.06.1988 року та архівну довідку Національного дослідницького технологічного університету "МІСІС" про період навчання з 01.09.1982 року по 30.06.1988 року. Позивачу було відмовлено в зарахуванні вказаного періоду навчання до страхового стажу оскільки період навчання перетинається з періодом відпустки по догляду за дитиною.
Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню за таких підстав.

Спірні правовідносини між сторонами по даній справі щодо порядку та підстав призначення пенсії, в тому числі за віком, регулюються правовими нормами Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року №1058-IV (надалі-Закон №1058-IV), що були чинні на день виникнення таких відносин.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом. Іноземні громадяни та особи без громадянства, які проживають в Україні, мають право на пенсію на рівні з громадянами України на умовах, передбачених законодавством або міжнародними угодами.
За приписами статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.
Частиною першою статті 26 Закону №1058-IV передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017року.
Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу в період з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 роки.

Судом встановлено та визнається сторонами, що Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 03.11.2025 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону №1058-IV.
Судом встановлено та визнається сторонами, що Позивач 20.12.2025 року в установленому порядку звернулася до Пенсійного фонду України із заявою про перерахунок призначеної пенсії із врахуванням до загального страхового стажу період її навчання з 01.09.1982 року по 30.06.1988 року в московському інституті сталі і сплавів. 
За принципом екстериторіальності вказане звернення Позивача було передано на розгляд Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Відповідача
За результатами розгляду вказаного звернення Позивача Відповідачем було прийнято оскаржуване рішення №045550032357 від 29.12.2025 року про відмову зарахувати до її загального страхового стажу період навчання з 01.09.1982 року по 30.06.1988 року.
Таке рішення Відповідача не відповідає обставинам справи, прийняте з порушенням вимог чинного законодавства та підлягає скасуванню з огляду на таке.

Як вже зазначалося судом, суть спору зведена виключно до наявності чи відсутності підстав для зарахування до загального страхового стажу Позивача періоду навчання з 01.09.1982 року по 30.06.1988 року.

Судом встановлено та визнається представником Відповідача, що Позивачем на підтвердження права на таке зарахування були надані копія диплому НОМЕР_1 та копія архівної довідки Національного дослідницького технологічного університету "МІСІС" від 27.10.2025 року про період її навчання в московському інституті металів і сплавів з 01.09.1982 року по 30.06.1988 року.

Відповідно до доводів Відповідача, наведених в оскаржуваному рішенні, неврахування вказаного періоду навчання Позивача до її страхового стажу зумовлено виключно тим, що період навчання перетинається з періодом відпустки по догляду за дитиною.
Такі доводи Відповідача не узгоджуються із вимогами чинного законодавства та є алогічними з огляду на таке.

По-перше, за приписами частини 1 статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (абзац перший частини другої статті 24 Закону №1058-IV).
Тобто, приписами статті 24 Закону врегульовано відносини щодо зарахування страхового стажу, який зумовлений трудовими відносинами, що мали місце на території України. 

Відповідач не врахував, що періоди трудової діяльності за межами України, які зараховуються до страхового стажу, врегульовані правовими нормами статті 24-1 Закону №1058-IV. 
Так, приписами частини 1 статті 24-1 Закону №1058-IV прямо передбачено, що періоди трудової діяльності за межами України зараховуються до страхового стажу, у тому числі на пільгових умовах, особам, які проживають в Україні, якщо це передбачено цим Законом або міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Приписами частини 3 статті 24-1 Закону №1058-IV перелічені вичерпні підстави для не зарахування до страхового стажу періоди трудової діяльності за межами України після 19 лютого 2014 року.

По - друге, судом встановлено та не заперечується сторонами, що спірний період навчання Позивача мав місце за межами України, на території російської федерації, але до 19 лютого 2014 року. 
Судом встановлено та не заперечується сторонами, що в ході дослідження судом копії диплому НОМЕР_1 та копії архівної довідки Національного дослідницького технологічного університету "МІСІС" від 27.10.2025 року встановлено, що період її навчання в московському інституті металів і сплавів - з 01.09.1982 року по 30.06.1988 року.
Більш того, в архівній довідці Національного дослідницького технологічного університету "МІСІС" від 27.10.2025 року прямо зазначено, що Позивачу в період з 16.04.1987 року по 20.02.1988 року надавалася відпустка по догляду за дитиною.

Суд враховує, що у відповідності до статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-ХІІ від 05.11.1991 (далі Закон №1788-ХІІ) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також військова служба та навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах та час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми, але не довше ніж до досягнення кожною дитиною 3-річного віку.

Суд погоджується із доводами Позивача, що статтею 62 Закону №1788-ХІІ встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Разом з тим, Позивачем до позову не долучено копії трудової книжки, що виключає можливість суду пересвідчитися щодо наявності записів за спірний період.

Як зазначено в пункті 1 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. № 637 (надалі - Порядок №637), за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Одночасно суд враховує, що відповідно до частини другої статті 24-1 та частини першої статті 26-1 Закону №1058-IV Кабінет Міністрів України постановою №562 від 16.05.2025 року затвердив:
- Порядок підтвердження нездійснення іншою державою пенсійних виплат особам, які проживають в Україні, за періоди трудової діяльності до 1 січня 1992 р. за межами України в республіках колишнього Союзу РСР для зарахування їх до страхового стажу;
- Порядок підтвердження та зарахування періодів роботи особи в іншій державі до страхового стажу (стажу роботи) для визначення права на призначення пенсії за віком.

Суд враховує, що до початку 2023 року питання пенсій і соціального страхування громадян, які працювали на території республік колишнього СРСР, регулювалося за допомогою міжнародних договорів між Україною та іншими державами колишнього СРСР. 
Разом з тим, згідно з постановою КМУ від 24.06.2023 №639 дію Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн, вчиненої 14 січня 1993 року, припинено.

Відповідач не врахував, що в розумінні вимог пункту 4 Порядку підтвердження нездійснення іншою державою пенсійних виплат особам, які проживають в Україні, за періоди трудової діяльності до 1 січня 1992 р. за межами України в республіках колишнього Союзу РСР для зарахування їх до страхового стажу у разі коли у заяві про призначення пенсії особа зазначила інформацію про те, що вона не отримує пенсійні виплати в іншій державі, особа додає до заяви про призначення пенсії документи, видані органами, що здійснюють пенсійне забезпечення в іншій державі, які підтверджують факт неотримання таких виплат.
Відповідач не врахував, що в розумінні вимог пункту 4 Порядку неможливість надання на підтвердження нездійснення російською федерацією пенсійних виплат Позивачу за періоди її навчання до 1 січня 1992 року в цій державі, зумовлюється станом відносин між державами, а не діями чи бездіяльністю самого Позивача.

Позивач в заяві від 20.12.2025 року прямо зазначила, що вона не отримує пенсійні виплати в іншій державі (РФ). 
Тобто, Позивачем виконані вимоги пункту 3 цього ж Порядку. 
У зв`язку з цим суд погоджується із доводами Позивача, що спірний період навчання в московському інституті металів і сплавів з 01.09.1982 року по 30.06.1988 року з урахуванням періоду з 16.04.1987 року по 20.02.1988 року перебування у відпустці по догляду за дитиною підлягає зарахуванню до страхового стажу, що необхідний для призначення пенсії за віком. 

Суд вважає, що неврахування Відповідачем вимог частини другої статті 24-1 та частини першої статті 26-1 Закону №1058-IV та положень постанови Кабінету Міністрів України №562 від 16.05.2025 року стали підставою для прийняття оскаржуваного рішення щодо не зарахування до загального страхового стажу Позивача періоди її навчання в московському інституті металів і сплавів з 01.09.1982 року по 30.06.1988 року з урахуванням періоду з 16.04.1987 року по 20.02.1988 року перебування у відпустці по догляду за дитиною.
На підставі викладеного суд робить висновок, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області №045550032357 від 29.12.2025 року про відмову зарахувати до загального страхового стажу Позивача період навчання з 01.09.1982 року по 30.06.1988 року є протиправним та підлягає скасуванню.

Одночасно суд враховує, що відповідно до вимог статті 45 Закону №1058-IV пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Як вже зазначалося судом, Позивач 60 річного віку досягла ІНФОРМАЦІЯ_2 , а за перерахунком пенсії за віком звернулася 20.12.2025 року, тобто не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Таким чином, порушене право Позивача підлягає судовому захисту та поновленню шляхом зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати до страхового стажу Позивача період навчання в московському інституті металів і сплавів з 01.09.1982 року по 30.06.1988 року з урахуванням періоду з 16.04.1987 року по 20.02.1988 року перебування у відпустці по догляду за дитиною та з 03.11.2025 року здійснити перерахунок та виплату пенсії з урахуванням проведених виплат.

Одночасно суд зазначає про безпідставність доводів представника Позивача щодо необхідності при вирішенні даного спору врахування правових висновків Верховного Суду, викладених у відповідних постановах, наведених у позові.
В перелічених в позові постановах Верховного Суду відсутні правові висновки щодо особливостей правового регулювання врахування періодів трудової діяльності особи за межами України в період до 01.01.1992 року до її страхового стажу.

Відповідно до вимог частини першої статті 139 КАС України витрати Позивача на сплату судового збору в розмірі 1331,20 грн. відшкодовуються за рахунок бюджетних асигнувань Відповідача.

Керуючись статтями 2, 77, 90, 139-143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул.О.Ольжтча,7 м. Житомир, 10003, код ЄДРПОУ 13559341) задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області №045550032357 від 29.12.2025 року про відмову зарахувати до загального страхового стажу ОСОБА_1 період навчання з 01.09.1982 року по 30.06.1988 року.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період навчання в московському інституті металів і сплавів з 01.09.1982 року по 30.06.1988 року з урахуванням періоду з 16.04.1987 року по 20.02.1988 року перебування у відпустці по догляду за дитиною та з 03.11.2025 року здійснити перерахунок та виплату пенсії з урахуванням проведених виплат.
Судові витрати ОСОБА_1 у вигляді судового збору в сумі 1331,20 грн. підлягають відшкодуванню шляхом стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.Ф. Нагірняк

25.08.26