УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №295/5407/26 Головуючий у 1-й інст. Перекупка І. Г. 
Категорія 60 Доповідач Павицька Т. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2026 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого   Павицької Т.М.,
суддів   Талько О.Б., Шевчук А.М.

за участю секретаря судового засідання Трикиши Ю.О. 

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №295/5407/26 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про стягнення коштів в порядку спадкування, за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 19 травня 2026 року, ухвалене під головуванням судді Перекупки І.Г. в м. Житомирі,
в с т а н о в и в :

У березні 2026 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом, у якому просили стягнути з ГУ Пенсійного фонду України в Житомирській області на свою користь в порядку спадкування недоотриманні за життя ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 пенсійні виплати, згідно перерахунком за рішеннями Житомирського окружного адміністративного суду від 07.02.2022 у справі №240/13068/21 та від 27.12.2022 у справі №240/17061/22 в загальній сумі 349 568,09 грн.
В обґрунтування позову зазначали, що за життя ОСОБА_3 , який є чоловіком ОСОБА_2 та батьком ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ГУ Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії. Вказують, що рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2022 року по справі №240/13068/21 зобов`язано ГУ Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити перерахунок та виплату з 01.04.2019 належної ОСОБА_3 пенсії з урахуванням усіх складових грошового забезпечення відповідно до довідки Військової частини НОМЕР_1 №39 від 22.04.2021. Також, рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2022 року по справі №240/17061/22 зобов`язано ГУ Пенсійного Фонду України в Житомирській області нарахувати та проводити виплату ОСОБА_3 з 01 квітня 2019 року в повному обсязі, з урахуванням основного розміру пенсії 90% від відповідних сум грошового забезпечення, як було встановлено раніше під час призначення (перерахунку) пенсії. Вказують, що відповідачем була перерахована пенсія ОСОБА_3 , проте рішення на даний час так і не виконані, грошові кошти так і не виплачені. Зазначають, що відповідно до розрахунку відповідача розмір заборгованості складає 349 568,09 грн. Враховуючи вищевикладене просили задовольнити позов в повному обсязі.
Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 19 травня 2026 року позовні вимоги ГУ Пенсійного фонду України в Житомирській області задоволено частково. Стягнуто з ГУ Пенсійного фонду України в Житомирській області на користь ОСОБА_1 у порядку спадкування не отримані за життя спадкодавцем ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 2/3 пенсійних виплат, згідно з перерахунком за рішеннями Житомирського окружного адміністративного суду від 07.02.2022 справа №240/13068/21, від 27.12.2022 справа №240/17061/22 у розмірі 233 045,39 грн. Стягнуто з ГУ Пенсійного фонду України в Житомирській області на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 330,45 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000 грн. Стягнуто з ГУ Пенсійного фонду України в Житомирській області на користь ОСОБА_2 у порядку спадкування не отримані за життя спадкодавцем ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 1/3 пенсійних виплат, згідно з перерахунком за рішеннями Житомирського окружного адміністративного суду від 07.02.2022 справа №240/13068/21, від 27.12.2022 справа №240/17061/22 у розмірі 116 522,70 грн. Стягнуто з ГУ Пенсійного фонду України в Житомирській області на користь ОСОБА_2 витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 331,20 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000 грн.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ГУ Пенсійного фонду України в Житомирській області подало апеляційну скаргу, у якій просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволені позову.
На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що оскаржуване рішення є незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалене із неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Зазначає, що 01.04.2021 набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 16 грудня 2020 року №1279 «Деякі питання організації виплати пенсій та грошової допомоги», якою вносяться зміни до Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 1999 року №1596. Вказаною постановою внесено зміни до підпункту 4 пункту 4 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 2014 №280, відповідно до якого саме Пенсійний фонд України відповідно до покладених на нього завдань забезпечує своєчасне та у повному обсязі фінансування виплати пенсій. Тобто, з 1 квітня 2021 року функції з виплати пенсій покладені безпосередньо на Пенсійний фонд України, а не на його територіальні органи. Вказує, що при централізованому фінансуванні виплати пенсій Пенсійним фондом України, списки на зарахування пенсій та грошової допомоги на поточні рахунки Головним управлінням ПФУ не складаються та не передаються банківським установам. Вважає, що відсутність у Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повноважень щодо виплати пенсії (виплати заборгованості на виконання судового рішення) унеможливлює притягнення до відповідальності шляхом стягнення коштів. 
Зазначає, що процесу виконання рішення суду передує процес обрахування уповноваженим органом загального розміру пенсії та розміру пенсії з доплатами відповідно до ст. 39 Закону №796, різниці невиплаченої суми пенсії, що належить до виключних повноважень органів Пенсійного фонду України. Вказує, що розрахунок заборгованості зазначений позивачами в позові визначений ними самостійно, та не може бути взятий до уваги. 
Крім того вказує, що оскільки позиція, викладена позивачами у заявах по суті справи, практично не змінювалася, а у заявах застосовано лише посилання на однакові позиції Верховного Суду, то заявлені витрати на професійну правничу допомогу не відповідають вимогам щодо співмірності, обґрунтованості та пропорційності до предмету спору. Зазначає, що до опису робіт (наданих послуг) з правничої допомоги, доданого до позовної заяви, позивачем включено витрати, які не пов`язані з вчиненням процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду справи, зокрема: витрати на транспорт (поїздки до суду, банку, пошти), на відправку документів на адресу суду, на папір, знос картриджа, на електроенергію, що є підставою для відмови в задоволенні вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу. Вважає, що для професійного адвоката, яким є представник позивачів не складає великих зусиль здійснення процесу написання та складання позову по даній справі, а тому витрати на правову допомогу не відповідають ні складності справи, ні обсягу роботи, такі витрати є необґрунтованими та не можуть бути стягнутими з органу Пенсійного фонду. Враховуючи вищевикладене просить скасувати рішення Богунського районного суду м. Житомира від 19 травня 2026 року та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.
16 липня 2026 року через підсистему «Електронний суд» від представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 – ОСОБА_4 надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Зазначає, що ОСОБА_1 належить 2/3 спадщини, дружині померлого ОСОБА_2 належить 1/3 спадщини. Після смерті ОСОБА_3 позивачі прийняли спадщину. Відтак, прийнявши спадщину у встановленому законом порядку, позивачі як спадкоємці набули право на майно, зокрема на невиплачені кошти, які належали спадкодавцеві на час смерті, а тому відповідно до статті 1227 ЦК України вони мають право на отримання неодержавної за життя ОСОБА_3 підвищення до пенсії відповідно до часток у спадщині. Звертає увагу на те, що саме ГУ Пенсійного фонду України в Житомирській області повідомив точну суму заборгованості, яка належала за життя ОСОБА_3 . З листів відповідача вбачається, що загальна сума заборгованості за рішеннями Житомирського окружного адміністративного суду, справа №240/13068/21 та №240/17061/22 становить 349 568,09 грн.; частка ОСОБА_5 складає 233 045,39 грн (2/3 від 349568,09 грн), частка ОСОБА_2 складає 116 522,70 грн (1/3 від 349568,09 грн). Вказує, що на підтвердження надання правничої допомоги адвокатом клієнтам, до позову долучено акт виконаних робіт від 21.03.2026 та квитанції про сплату витрат на правничу допомогу. Понесені витрати позивачів на професійну правничу допомогу підтверджено належними та допустимими доказами. Відповідач не спростував належність та допустимість жодного із цих доказів. Суд першої інстанції, детально дослідивши матеріали справи вже застосував критерії розумності, співмірності та пропорційності. Керуючись вимогами процесуального закону, суд зменшив розмір витрат, що підлягають стягненню з відповідача, з 6000 грн до 3000 грн кожному позивачу, чим повністю забезпечив баланс інтересів сторін.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2022 року у справі №240/13068/21 позовні вимоги ОСОБА_3 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії задоволено частково. Визнано протиправними дії ГУ Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо не проведення перерахунку та виплати ОСОБА_3 з 01.04.2019 належної пенсії відповідно до довідки Військової частини НОМЕР_1 №39 від 22.04.2021. Зобов`язано ГУ Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити перерахунок та виплату з 01.04.2019 належної ОСОБА_3 пенсії з урахуванням усіх складових грошового забезпечення відповідно до довідки Військової частини НОМЕР_1 №39 від 22.04.2021. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ГУ Пенсійного фонду України в Житомирській області на користь ОСОБА_3 судовий збір у сумі 908 грн. 
Також, рішенням Житомирського окружного адміністративного суду 27 грудня 2022 року у справі №240/17061/22 позовні вимоги ОСОБА_3 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії задоволено. Визнано неправомірними дії ГУ Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо нарахування та виплати ОСОБА_3 з 01 квітня 2019 року пенсії в розмірі 70% основного розміру пенсії замість встановлених раніше 90%. Зобов`язано ГУ Пенсійного Фонду України в Житомирській області нарахувати та проводити виплату ОСОБА_3 з 01 квітня 2019 року в повному обсязі, з урахуванням основного розміру пенсії 90% від відповідних сум грошового забезпечення, як було встановлено раніше під час призначення (перерахунку) пенсії. Стягнуто на користь ОСОБА_3 за рахунок бюджетних асигнувань ГУ Пенсійного фонду України у Житомирській області сплачений судовий збір в розмірі 992,40 грн.
На виконання вищевказаних рішень, ГУ Пенсійним фондом України в Житомирській області здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_3 , відповідно до якого невиплачений розмір у справі №240/13068/21 становить 205 684,72 грн та у справі №240/17061/22 становить 143 883,37 грн., а всього 349 568,09 грн. Вказане підтверджується листами ГУ Пенсійного фонду України в Житомирській області №18462-13135/Н-02/8-0600/26 від 17.03.2026 та №0600-0203-8/28945 від 21.03.2026.
ОСОБА_3 помер – ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 11.06.2025.
ОСОБА_2 є дружиною ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 від 22.10.2022.
ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження сепрії НОМЕР_4 від 04.10.1977.
Відповідно до довідки приватного нотаріуса Бердичівського районного нотаріального округу Житомирської області Литвин О.С. №255/01-16 від 12.12.2025 ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є спадкоємцями ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно довідки приватного нотаріуса Бердичівського районного нотаріального округу Житомирської області Литвин О.С. №59/01-16 від 06.03.2026 на день смерті ОСОБА_3 спадщину прийняли його дружина ОСОБА_2 в 1/3 частці спадкового майна та його дочка ОСОБА_1 в 2/3 частках спадкового майна.
Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що позивачки, як спадкоємиці за законом, які прийняли спадщину, мають право на спадкове майно, тобто пенсію свого батька та чоловіка відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а дії відповідача щодо невиплати донарахованої пенсії відповідно по рішенню Житомирського окружного адміністративного суду від 07.02.2022 у справі №240/13068/21 порушують право позивачів як спадкоємиць на отримання всього належного їм спадкового майна. 
Перевіряючи законність оскаржуваного рішення, колегія суддів враховує наступне.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Статтею 1227 ЦК України визначено, що суми пенсії, які належали спадкодавцеві, але не були ним отримані за життя, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
Зазначена стаття регулює питання спадкування сум соціальних виплат, право на одержання яких виникло у спадкодавця за життя, але не було ним реалізоване. За своєю правовою природою право на одержання заробітної плати, пенсії та інших подібних виплат є суворо особистим, оскільки виникає у чітко визначеної особи і має на меті саме її матеріальне забезпечення. Тому зі смертю одержувача цих коштів правовідносини щодо їх сплати, безумовно, припиняються. Таким чином, у даній статті визначається подальша доля тільки тих платежів, право на які виникло за життя спадкодавця.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам визначаються ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон).
Відповідно до ст. 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини. При зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшли не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.
Статтею 52 Закону передбачено, що сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. 
Члени сім`ї, зазначені в частині першій статті 52 цього Закону, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.
У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.
Зміст частини 3 ст. 52 Закону також узгоджується зі змістом ст. 1277 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
Крім того, зміст вищевказаних норм узгоджується із положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в частині 1 ст. 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
Положення ч. 2, 3 ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера.
Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми ч.1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.
Даний висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 06 липня 2020 року по справі №750/8819/19, від 23 вересня 2020 року по справі №428/6685/19, від 23 лютого 2022 року по справі №428/10113/20.
Відповідно до довідки приватного нотаріуса Бердичівського районного нотаріального округу Житомирської області Литвин О.С. №255/01-16 від 12.12.2025 ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є спадкоємцями ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно довідки приватного нотаріуса Бердичівського районного нотаріального округу Житомирської області Литвин О.С. №59/01-16 від 06.03.2026 на день смерті ОСОБА_3 спадщину прийняли його дружина ОСОБА_2 в 1/3 частці спадкового майна та його дочка ОСОБА_1 в 2/3 частках спадкового майна.
Відтак, прийнявши спадщину у встановленому законом порядку, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 як спадкоємці набули право на майно (недоотриманні кошти), яке належало спадкодавцеві на час смерті, а тому відповідно до статті 1227 ЦК України вони мають право на отримання неодержавної за життя ОСОБА_3 пенсійні виплати.
Даний висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною у постановах Верховного Суду від 13 квітня 2022 року у справі №220/30/21, від 23 лютого 2022 року у справі №428/10113/20.
Згідно листів ГУ Пенсійного фонду України в Житомирській області №18462-13135/Н-02/8-0600/26 від 17.03.2026 та №0600-0203-8/28945 від 21.03.2026 розмір невиплаченої пенсії у справі №240/13068/21 становить 205 684,72 грн та у справі №240/17061/22 становить 143 883,37 грн., а всього 349 568,09 грн. 
Оскільки ОСОБА_3 за життя було здійснено перерахунок пенсії на підставі судових рішень, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивачі як спадкоємці за законом після смерті ОСОБА_3 набули право на отримання нарахованої пенсії в розмірах: ОСОБА_1 2/3 пенсійних виплат в сумі 233 045,39 грн та ОСОБА_2 1/3 пенсійних виплат в сумі 116 522,70 грн.
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в постанові від 14 лютого 2022 року в справі №243/13575/19 зазначив, що тлумачення ст. 1227 ЦК України доводить, що:
- цією правовою нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та не отриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Вказані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини;
- право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (ст. 1227 ЦК України) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно, щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї - спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно до ст. 1227 ЦК України не поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (ст. 1224 ЦК України), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (ст. 1241 ЦК України), задоволення вимог кредиторів (ст. 1281 ЦК України). Відповідно, при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом;
- право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема, право на страхові виплати). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положень ст. 1217 ЦК України, за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат, та випадки, за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати.
Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом. Судові рішення не можуть бути переглянуті іншими органами чи особами поза межами судочинства, за винятком рішень про амністію та помилування (частини друга, четверта, сьома ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).
Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами (частина перша ст. 18 ЦПК України).
Тлумачення ст. 1227 ЦК України, з урахуванням принципу розумності, свідчить, що невиконання рішення суду, яке набрало законної сили за життя спадкодавця, про зобов`язання пенсійного фонду здійснити нарахування та виплату спадкодавцю підвищення до пенсії, не позбавляє його спадкоємця (спадкоємців) можливості спадкувати право на отримання грошових сум пенсії. У розумінні положень ст. 1227 ЦК України ці суми вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю. Правопорядок не може допускати ситуації, коли нівелюється законна сила судового рішення. Очевидно, що такий підхід дозволяє отримати результати, яких розум і справедливість могли б очікувати. Вказаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 05 січня 2024 року в справі №295/4158/23.
Враховуючи викладене вище, суд першої інстанції зробив правильний висновок про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 2/3 пенсійних виплат в сумі 233 045,39 грн та ОСОБА_2 1/3 пенсійних виплат в сумі 116 522,70 грн., оскільки вказані грошові суми належали за життя ОСОБА_3 та увійшли до складу спадщини, яку прийняли позивачі.
Таким чином, встановивши, що позивачі як спадкоємці за законом, які прийняли спадщину, мають право на спадкове майно, тобто підвищення до пенсії, відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», приймаючи до уваги, що дії відповідача порушують право позивачів як спадкоємців на отримання належного їм спадкового майна (недоотриманих коштів), суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позову.
На підставі викладеного, колегія суддів повністю погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки судом першої інстанції повно з`ясовані фактичні обставини справи, які мають істотне значення для справи в межах наданих сторонами доказів, правильно визначені правовідносини, що склалися між сторонами, їх об`єктивний склад, права та обов`язки сторін, вірно застосовані норми матеріального права та не порушені норми процесуального права, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не дають достатніх підстав для скасування рішення суду.
Таким чином, доводи апеляційної скарги фактично зводяться до незгоди з оскаржуваним рішенням та посилання які містяться в ній є власним трактуванням норм законодавства, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується колегія суддів.
Доводи апеляційної скарги щодо неспівмірного розміру витрат на професійну правничу допомогу, який стягнутий судом першої інстанції є безпідставними, оскільки стягнутий розмір витрат є доведеним, документально обґрунтованим та відповідає критерію розумної необхідності таких витрат.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене та керуючись ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, так як рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення, підстав для перерозподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.
Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,
у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області залишити без задоволення.
Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 19 травня 2026 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
Дата складення повного судового рішення 14 вересня 2026 року.

Головуючий Павицька Т. М.

Судді Талько О. Б. 

Шевчук А. М.