Справа № 932/17101/25
Провадження № 2/204/2102/26 

ЧЕЧЕЛІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРА
49006, м. Дніпро, проспект Лесі Українки 77-б тел. (056) 371 27 02, inbox@kg.dp.court.gov.ua 
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне) 

17 липня 2026 року Чечелівський районний суд міста в складі:
головуючої судді Чудопалової С.В.
за участю секретаря судового засідання Янчук П.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (місце розташування за адресою: вул. Саксаганського, 133-А, м. Київ, 01032), в інтересах якого діє представник Літовченко Ольга Олександрівна (адреса для листування: вул. Саксаганського, 133-А, м. Київ, 01032) до ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
ВСТАНОВИВ:
Позивач, в інтересах якого діє представник Літовченко О.О. звернувся до суду з позовною заявою, у якій просив стягнути з відповідача на користь ТОВ «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором №14.02.2025-100002762 від 14.02.2025 в розмірі 22720,00 грн. та судові витрати по справі. В обґрунтуванні позовних вимог зазначено, що між ТОВ «Споживчий центр» ОСОБА_1 14.02.2025 укладено кредитний договір (оферти) №14.02.2025-100002762. Відповідно до умов договору позичальнику надано кредит у розмірі 5 000,00грн., строком на 168 днів, ставка фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку на який надається кредит. Відповідач взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредитних коштів належним чином не виконував, у зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі 22720,00 грн, з яких заборгованість: по тілу кредиту у розмірі 8000 грн, по процентам у розмірі 9520 грн., комісії у розмірі 1200 грн. та неустойці за кожний день неналежного невиконання зобов`язання у розмірі 4000 грн. Таким чином, з боку відповідача по відношенню до позивача має місце свідоме порушення зобов`язання, визначеного в кредитному договорі. У зв`язку з чим, представник позивача звернулася до суду з відповідним позовом.
Ухвалою Чечелівського районного суду міста Дніпра від 05.02.2026 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.
Позивач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, у позовній заяві просив розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був неодноразово повідомлений у встановленому законом порядку, а саме направленням на адресу проживання судових повісток, які поштовою кореспонденцією повернулися із відміткою «за закінчення терміну зберігання». Будь яких заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило, у зв`язку із чим, суд, враховуючи згоду представника позивача, ухвалив відповідно до ст. 280 ЦПК України проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення.
Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, давши відповідну правову оцінку зібраним у матеріалах справи доказам, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Згідно ч. 1 ст. 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Згідно положень ч.ч. 1, 2 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.
Договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, є договором приєднання, що визначено у ст. 634 ЦК України.
Судом встановлено, що 14.02.2025 між ОСОБА_1 та ТОВ «Споживчий центр» було укладено Електронний кредитний договір №14.02.2025-100002762, що підтверджується пропозицією про укладення кредитного договору (оферта), заявкою відповідача від 14.02.2025 та відповіддю позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору №14.02.2025-100002762 (кредитної лінії).
Відповідно до пункту 2.1 Пропозиції про укладення кредитного договору (оферта) (кредитної лінії), електронний кредитний договір, частиною якого є дана пропозиція про укладення кредитного договору (оферта), укладається кредитодавцем та позичальником у порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію».
Відповідно до умов Договору, відповідачу надано кредит у розмірі 5000 грн., строком на 168 днів до 31.07.2025, зі сплатою відсотків у розмірі 1 % за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом перших 7 чергових періодів користування кредитом, зазначених у графіку платежів; комісія, пов`язана з наданням кредиту 5% від суми та дорівнює 250 грн.
Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.
У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно з ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Судом встановлено, що кредитний договір було підписано відповідачем одноразовим ідентифікатором К164, який було відправлено на фінансовий номер відповідача 0669709921.
Крім того, відповідачем також було підписано паспорт споживчого кредиту одноразовим ідентифікатором К164, який було відправлено на фінансовий номер відповідача 0669709921.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначеній родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України - «Позика», якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Отже, між позивачем та відповідачем склалися кредитні правовідносини, у яких право кредитодавця вимагати повернення наданих у кредит грошових коштів, кореспондує обов`язок позичальника повернути отримані у кредит кошти на умовах обумовлених укладеною між ними угодою.
На підтвердження факту отримання відповідачем від позивача обумовлених кредитним договором грошових коштів, позивач надав лист Товариства з обмеженою відповідальністю «Універсальні платіжні рішення» №70-2908 від 29.08.2025, в якому зазначено, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Універсальні платіжні рішення» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» укладено договір на переказ коштів ФК-П-2024/01-2 від 01.04.2024., відповідно до якого було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта: 18.02.2025 на суму 3 000,00 грн., номер картки № 4441-11ХХ-ХХХХ-8841, номер транзакції в системі iPay.ua – 657424941, призначення платежу: видача за договором кредиту № №14.02.2025-100002762.
В свою чергу, відповідач не надав суду жодних доказів на підтвердження неотримання ним від позивача 14.02.2025 грошових коштів в сумі 5000,00 грн. у кредит на реквізити електронного платіжного засобу (картки) №4441-11ХХ-ХХХХ-8841. Доказів того, що електронний платіжний засіб (картка) № 4441-11ХХ-ХХХХ-8841 належить не йому, відповідач до суду також не надав.
Таким чином, суд вважає встановленим, що позивач свої зобов`язання виконав повністю та надав позичальнику обумовлені кредитним договором кредитні кошти на умовах, передбачених договором.
Згідно довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором № 14.02.2025-100002762 від 14.02.2025, відповідач має заборгованість перед позивачем, яка становить 22720 грн, з яких заборгованість за кредитом у розмірі 8 000,00 грн., заборгованість за нарахованими процентами у розмірі 9520 грн., комісії у розмірі 1200 грн. та неустойці за кожний день неналежного невиконання зобов`язання у розмірі 4000,00 грн.
З цього приводу суд вважає за необхідне зазначити, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
У частині 5 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» закріплено, що якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним.
Однак, відповідач не надав суду жодних доказів, які б підтверджували, що останній звертався до суду з позовною заявою про зміну або визнання недійсними умов кредитного договору № 14.02.2025-100002762 від 14.02.2025.
При цьому, відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина 1 статті 77 ЦПК України).
Згідно з ч. 1 ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Суд зазначає, що кожна сторона зобов`язана довести обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд також зазначає, що згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
На підтвердження помилковості наданого позивачем розрахунку заборгованості по процентам належних, допустимих, переконливих та достатніх доказів у розумінні ст.ст. 76-80 ЦПК України відповідач не надав.
Таким чином, судом встановлено, що відповідачем було порушено право позивача на повернення йому грошових коштів, наданих позичальнику у кредит, яке підлягає судовому захисту у спосіб визначений позивачем.
Відповідно до ст. 526 ЦК України - зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
При розгляді даної справи суд виходить з того, що стороною відповідача не надано суду належних, допустимих та переконливих доказів. При цьому, обов`язок доведення перед судом переконливості своєї позиції покладається у рівній мірі як на позивача, так і на відповідача. Саме тому, оцінюючи у сукупності наявні в матеріалах справи докази та повідомлені сторонами суду обставини, суд вважає переконливішою позицію позивача, оскільки вона підтверджена відповідним доказами.
З огляду на те, що відповідач прострочив погашення поточних платежів за кредитним договором та не повернув отримані кредитні кошти, не виконавши взятих за договором зобов`язань, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» слід стягнути заборгованість за кредитним договором № 14.02.2025-100002762 від 14.02.2025 у загальному розмірі 18 720 грн, з яких заборгованість за кредитом у розмірі 8 000,00 грн., заборгованість за нарахованими процентами у розмірі 9520 грн., комісії у розмірі 1200 грн, а отже позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» підлягають частковому задоволенню.
Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача неустойки за порушення грошового зобов`язання у розмірі 4000 грн., то в цій частині позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» задоволенню не підлягають, оскільки на теперішній час на території України продовжує діяти введений з 24 лютого 2022 року воєнний стан, а відповідно до пункту 18 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Оцінюючи у сукупності усі інші докази та аргументи сторін, наведені ними в обґрунтування своїх вимог або заперечень, суд до уваги їх не бере, оскільки вони не відносяться до предмета спору та є явно необґрунтованими та безпідставними.
Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» підлягають частковому задоволенню, а порушені права позивача судовому захисту.
Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Приймаючи до уваги, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений при подачі позову судовий збір у сумі 2422 гривень 40 копійок.
На підставі наведеного, керуючись ст. 4, 5, 12, 13, 141, 247, 263, 265, 268, 280-282 ЦПК України суд,
УХВАЛИВ :
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», ЄДРПОУ: 37356833, заборгованість за кредитним договором № 14.02.2025-100002762 від 14.02.2025 у сумі 18720 (вісімнадцять тисяч сімсот двадцять) гривень 00 копійок, яка складається із заборгованості по тілу кредиту 8 000,00 грн.; заборгованості за процентами 9520 грн.; заборгованості по комісії пов`язаної з наданням кредиту 1200 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», ЄДРПОУ: 37356833, сплачений судовий збір у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України, суд вважає необхідним зазначити у резолютивній частині рішення наступні дані:
Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», ЄДРПОУ: 37356833, (місце розташування за адресою: вул. Саксаганського, 133-А, м. Київ, 01032);
Відповідач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ).

Суддя:        С.В. Чудопалова