Справа №752/2033/26
Провадження №2/752/6899/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2026 року        м. Київ

Голосіївський районний суд міста Києва у складі:
головуючого судді Кокошка О.Б.,
за участю секретаря Потапенко Д.І.,
відповідача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги,-

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (далі – КП «Київтеплоенерго») звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він з 01.05.2018 є виконавцем комунальних послуг з центрального опалення та з централізованого постачання гарячої води, а з 01.11.2021 – виконавцем послуг з постачання теплової енергії та з постачання гарячої води. Відповідачі є споживачами вказаних послуг за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки вказаний будинок під`єднаний до мереж тепло-, та водопостачання.
На виконання вимог законодавства позивач зобов`язаний як виконавець надати до вказаного приміщення відповідачів житлово-комунальні послуги, а відповідачі – внести оплату за вказані послуги.
Відповідачі у встановленому чинним законодавством порядку не відмовлялися (не відключалися) від вказаних послуг.
Заборгованість відповідачів за надані послуги за період з 01.05.2018 по 31.10.2021, а також за період з 01.11.2021 становить станом на 31.01.2025 – у загальному розмірі 60333,55 грн.
Також з 31.10.2021 у відповідачів наявна заборгованість зі сплати за абонентське обслуговування з вказаних послуг у розмірі 1546,26 грн та у розмірі 814,30 грн.
Через несвоєчасне виконання відповідачами оплати за надані послуги позивачем були нараховані інфляційні втрати, 3% річних та пеню на суму простроченої заборгованості.
Загальна заборгованість відповідачів за вищевказаними послугами з урахуванням інфляційних втрат, 3% річних та пені становить 73659,29 грн.
Однак, відповідачі в добровільному порядку заборгованість з оплати житлово-комунальних послуг не погашають, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду із вказаним позовом.
Позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачів на його користь суму заборгованості у загальному розмірі 73659,29 грн та понесені судові витрати.
29.01.2026 судом постановлена ухвала про відкриття провадження у справі, якою справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.
11.03.2026 судом постановлена ухвала про зміну порядку розгляду вказаної справи та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Відповідач ОСОБА_1 надав до суду відзив, в якому просив залишити без задоволення заявлені позовні вимоги.
В обґрунтування відзиву відповідач зазначив, що позивач у порядку досудового врегулювання вказаного спору не звертався до нього. Позивач не надсилав йому письмове повідомлення про наявність заборгованості із пропозицією врегулювання вказаного спору у досудовому порядку. На момент виникнення вказаної позивачем заборгованості у позовній заяві він не був співвласником вказаної квартири, оскільки здійснив дарування належної йому 1/3 частки вказаної квартири. На думку відповідача, він не може нести відповідальність за вказаним позивачем зобов`язанням, оскільки заборгованість зі сплати вказаних житлово-комунальних послуг утворилася після переходу права власності від нього. Відповідач не укладав договору на отримання вказаних послуг від позивача після дарування частки вказаної квартири на підставі договору дарування. Відповідач має лише зареєстроване місце проживання у вказаній квартирі. Отже, на думку відповідача, він не є споживачем вказаних послуг на підставі ст. 1, 3, 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».
Просив відмовити у задоволенні стягнення заборгованості з відповідача ОСОБА_1 , як колишнього власника, оскільки заборгованість виникла після відчуження квартири більше трьох років тому. Також відповідач просив скасувати нараховані штрафи, пеню за період дії воєнного стану, як наслідок форс-мажору. Крім того, відповідач просив у випадку задоволення позову зобов`язати позивача укласти письмовий договір реструктуризації заборгованості з графіком сплати за період, який не перевищує строк позовної давності.
Також ОСОБА_1 надав до суду заяву про застосування строку позовної давності, в якій просив відмовити у задоволенні стягнення заборгованості, що виникла за межами трирічного строку позовної давності.
Крім того ОСОБА_1 надав до суду клопотання про врахування показань опломбованого лічильника гарячої води, в якому просив враховувати фактичні показання вказаного лічильника при розрахунку заборгованості та не застосовувати нарахування за нормативами або інші методи, що не відповідають фактичному споживанню.
Відповідач ОСОБА_2 своїм правом на подачу відзиву не скористалася.
Позивач КП «Київтеплоенерго» надав до суду заперечення на відзив, в яких просив задовольнити заявлені позовні вимоги.
В обґрунтування заперечень на відзив позивач зазначив, що відповідачі як споживачі вказаних послуг за вказаною адресою своєчасно не сплачує кошти, у зв`язку з чим утворилась заборгованість за період з січня 2022 року по жовтень 2025 року. Особовий рахунок за вказаною адресою закріплений за відповідачем. Вказана квартира під`єднана до внутрішньо-будинкової системи теплопостачання, у зв`язку з чим відповідачі є споживачами вказаних послуг. Від споживачів до позивача не надходило заяв про некористування послугами чи непроживання у вказаній квартирі. Відповідач як споживач вказаних послуг зобов`язаний оплатити спожиті послуги. Відповідач із доказами про неотримання вказаних послуг до позивача не звертався. Відповідно до інформації з реєстру територіальної громади м. Києва відповідачі зареєстровані за вказаною адресою. Водночас доказів зміни місця проживання відповідачами до відзиву ОСОБА_1 не додано. Отже, на думку позивача, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є належними відповідачами у вказаній справі, як споживачі вказаних послуг за вказаною адресою. Позивач вважає, що на підставі 12, 19 розділу Прикінцеві та перехідні положення ЦК України з березня 2020 року по теперішній час перебіг строку позовної давності зупинений, оскільки діяв карантин у період з 12.03.2020 по 30.06.2023, а з 24.02.2022 введений воєнний стан. Враховуючи, що у вказаній позовній заяві та розрахунку заборгованості позивачем викладено щодо несвоєчасної оплати відповідачами з січня 2022 року за вказані послуги, внаслідок чого позивач звернувся до суду із вказаною позовною заявою в межах строку позовної давності. Крім того, позивач вважає, що звернення відповідача із заявою про застосування строків позовної давності вказує на фактичне визнання ним пред`явлених позовних вимог та визнання боргу за вказаними послугами. Станом на 01.05.2026 відповідачем не проводилися оплати за вказані послуги.
Перевіривши вказану позовну заяву та додані до неї документи, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини, внаслідок чого позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно з розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 10.04.2018 №591 КП «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності та постачання теплової енергії споживачам.
З 01.05.2018 КП «Київтеплоенерго» здійснює надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, а отже є виконавцем вказаних послуг для житлових будинків.
11.10.2018 між ПАТ «Київенерго» та КП «Київтеплоенерго» було укладено договір про відступлення права вимоги №602-18, за яким ПАТ «Київенерго» відступило право вимоги, а КП «Київтеплоенерго» набуло право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців, щодо виконання ними грошових зобов`язань перед кредитором з оплати спожитих до 01.05.2018 послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання.
Відповідно до додатку №2 до договору про відступлення прав вимоги від 11.10.2018, до КП «Київтеплоенерго» перейшло право вимоги до відповідачів за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішенням ІІ сесії ІХ скликання Київської міської ради від 09.11.2023 №7340/7381 затверджено статут КП «Київтеплоенерго». Відповідно до п.2.2.1 Статуту, предметом діяльності підприємства є надання комунальних послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води та розподіл електричної енергії.
Мешканцям будинку, в якому розташована вказана квартира відповідачів, послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води надаються КП «Київтеплоенерго».
Надання послуг здійснювалося на підставі договору про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, затвердженого Правилами, який опублікований у газеті «Хрещатик» від 06 серпня 2014 року №111 (4511).
Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровані з 26.10.1996 у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією відповідного витягу з реєстру територіальної громади м. Києва та копією відповідної відповіді з ЄДДР.
Отже, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є споживачами житлово-комунальних послуг, які надає КП «Київтеплоенерго» до вказаної квартири.
Згідно з розрахунком заборгованість відповідачів становить станом на 31.01.2025 за надані вказані послуги:
- заборгованість за спожиті з 01.11.2021 послуги з постачання теплової енергії в розмірі 28329,63 грн;
- заборгованість за спожиті з 01.11.2021 послуги з постачання гарячої води в розмірі 29643,36 грн;
- заборгованість з плати за абонентське обслуговування з постачання теплової енергії у розмірі 1546,26 грн;
- заборгованість з плати за абонентське обслуговування з постачання гарячої води у розмірі 814,30 грн.
Станом на час подання позову відповідачі не здійснюють своєчасну оплату за вказані послуги в повному обсязі.
Відповідно до розрахунків відповідачам були нараховані за період з 01.01.2024 по 31.01.2025 інфляційна складова, 3% річних та пеня на заборгованість за вказаними послугами у загальному розмірі 14057,70 грн.
Водночас відповідно до копії витягу з реєстрів від 06.03.2026 №467047006 ОСОБА_3 з 30.07.2019 належить на праві власності квартира за адресою: АДРЕСА_1 .
За приписами ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).
Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.
Відповідно до ст.ст. 156, 162 ЖК України власники квартири зобов`язані брати участь у витратах по утриманню квартири і прибудинкової території, проведенню ремонту та своєчасно і в повному обсязі вносити оплату за комунальні послуги.
Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Відповідно до ст. 68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця у встановлений строк.
Згідно з ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно з ст. 540 ЦК України якщо у зобов`язанні беруть участь кілька кредиторів або кілька боржників, кожний із кредиторів має право вимагати виконання, а кожний із боржників повинен виконати обов`язок у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.
Відповідно до ч. 1, 2, 4 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.
Кредитор, який одержав виконання обов`язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників.
Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі.
Виконання солідарного обов`язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов`язок решти солідарних боржників перед кредитором.
Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність письмово оформленого договору з позивачем не позбавляє відповідача обов`язку оплачувати надані йому послуги.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 у справі №6-2951цс15, постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018 у справі №751/3840/15.
Також у постанові від 26.09.2018 у справі №750/12850/16 Верховний Суд виклав правову позицію, в якій зазначив, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Відсутність укладеного договору про надання послуг не звільняє споживачів від обов`язку оплачувати надані їм послуги. Поряд з цим вказаний обов`язок виникає лише у разі отримання споживачем певних послуг. Питання щодо фактичного користування житлово-комунальними послугами входить до предмета доказування у справі та має істотне значення для її правильного вирішення.
Таким чином, враховуючи обставини, встановлені судом у сукупності з наданими доказами, суд вважає, що відповідачі, як користувачі квартири, є споживачами житлово-комунальних послуг, які надає їм позивач. Відповідачі зобов`язані не тільки брати участь у витратах по утриманню квартири, а й своєчасно і в повному обсязі вносити плату за отриманні житлово-комунальні послуги.
З огляду на правовідносини, які склалися між сторонами, на відповідачів, як боржника у зобов`язанні за укладеним договором, покладено обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, а позивач, як кредитор у зобов`язанні за укладеним договором має право вимагати сплату грошей за надані послуги.
Відповідачі належним чином не виконали їх зобов`язання за договором щодо оплати спожитих житлово-комунальних послуг, внаслідок чого утворилася заборгованість зі сплати вказаних послуг, яка підтверджується відповідними розрахунками, наявними в матеріалах справи.
Відповідачами не було надано доказів ненадання житлово-комунальних послуг або надання вказаних послуг неналежної якості, у тому числі відповідачі відповідно до порядку, передбаченому ст. 18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», не відмовилися від надання позивачем вказаних послуг, внаслідок чого виникла підстава для звільнення від їх оплати.
Таким чином, позивач належним чином виконує зобов`язання щодо надання житлово-комунальних послуг, внаслідок чого вимагає стягнення солідарного з відповідачів заборгованості за житлово-комунальні послуги в загальному розмірі 60333,55 грн.
Водночас щодо заперечень відповідача ОСОБА_1 проти позовних вимог та їх обґрунтування, зазначених відповідачем у відзиві, суд відхиляє їх як необґрунтовані, виходячи з наступного.
У відзиві та у судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 вказував, що у порушення вимог ЦПК України позивачем пред`явлено позов до нього, тоді як одноосібним власником квартири за вказаною адресою є ОСОБА_3 , а зареєстрованими особами в квартирі є три особи. Він не може нести відповідальність за вказаним позивачем зобов`язанням, оскільки заборгованість зі сплати вказаних житлово-комунальних послуг утворилася після переходу права власності від нього. Відповідач не укладав договору на отримання вказаних послуг від позивача після дарування частки вказаної квартири на підставі договору дарування. Відповідач має лише зареєстроване місце проживання у вказаній квартирі. Він не є споживачем вказаних послуг.
Судом встановлено, що згідно з витягом з реєстру територіальної громади міста Києва від 05.05.2026 №151606736 та відповіддю з ЄДДР від 29.01.2026 відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровані з 26.10.1996 за вказаною адресою, в тому числі зареєстрованою значиться ОСОБА_3 , якій на праві власності належить вказана квартира.
Отже, відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є повнолітніми особами, які зареєстровані за вказаною адресою.
Крім того, відповідачами не надано до суду доказів сплати за вказані житлово-комунальні послуги у відповідному розмірі та своїх розрахунків щодо наявності або відсутності заборгованості, враховуючи обсяги споживання послуг щомісячно.
Матеріали вказаної справи не містять доказів того, що відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які зареєстровані за вказаною адресою, та в силу чинного законодавства є споживачем комунальних послуг, які надає КП «Київтеплоенерго», зверталися до позивача із заявами про відмову від отримання послуг або з претензіями про неотримання чи неякісне отримання таких послуг. Крім того, в матеріалах справи відсутні відомості про звернення власника вказаної квартири ОСОБА_3 до позивача щодо укладення договору про надання вказаних послуг.
Із наданого КП «Київтеплоенерго» розрахунку заборгованості за спожиті послуги слідує, що у відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 наявна перед позивачем заборгованість у загальному розмірі 73659,29 грн за надані їм послуги. Однак належним чином вказані послуги відповідачами не оплачувались.
Вказаний розрахунок заборгованості містить усі складові тарифу, об`єми та періоди споживання. Нараховані 3% річних та інфляційні втрати відповідають приписам ч. 2 ст. 625 ЦК України. Також позивачем правильно обраховані суми пені. Розрахунок заборгованості має усі ідентифікуючі реквізити, складений уповноваженою особою та скріплений підписом і печаткою позивача. Період та способи нарахування компенсаційних виплат відповідають релевантному правовому регулюванню.
Будь-яких доказів на спростування цього розрахунку заборгованості, як і власних контррозрахунків, відповідачі не надали.
З огляду на встановлені у вказаній справі обставини, які свідчать про те, що відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у вказаний період залишалися зареєстрованими за вказаною адресою, до якої КП «Київтеплоенерго» надавало відповідні житлово-комунальні послуги, а відповідачі не надали жодних належних і допустимих доказів ані зняття з реєстрації, ані відмови від отримання послуг, ані їх ненадання чи неналежної якості, ані оплати нарахованих сум чи власного контррозрахунку, тоді як розрахунок позивача щодо заборгованості у вказаному розмірі підтверджений матеріалами справи та не спростований відповідачами, суд вважає про наявність підстав для стягнення з відповідачів як споживачів на користь КП «Київтеплоенерго» заборгованості за надані послуги у вказаному розмірі.
Доводи відзиву відповідача ОСОБА_1 про те, що він не є споживачем послуг, оскільки відчужив належну йому частку у праві власності на вказану квартиру, не спростовують наведених вище висновків суду.
При цьому суд враховує, що у вказаний період відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишалися зареєстрованими у зазначеній квартирі, а відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.
Отже, відчуження частки у праві власності саме по собі не припиняє такого обов`язку, якщо особа надалі залишається зареєстрованою за адресою надання послуг. Доказів зняття з реєстрації, звернення до виконавця послуг щодо припинення їх надання, коригування нарахувань чи відмови від послуг, відповідачі не надали.
Крім того, суд вважає, що не впливають на правильність вирішення спору і посилання на наявність іншого власника квартири та інших зареєстрованих у ній осіб, оскільки в силу статті 543 ЦК України кредитор має право звернути вимогу до будь-кого із солідарних боржників. За таких обставин суд не вбачає підстав вважати ОСОБА_1 та ОСОБА_2 неналежними відповідачами у вказаній справі.
Щодо доводів відповідача ОСОБА_1 про застосування строку позовної давності суд відзначає наступне
Звертаючись у грудні 2025 року із позовом КП «Київтеплоенерго» просило стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за житлово-комунальні послуги за період з 01.11.2021 року по 31.10.2025.
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).
Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
Згідно ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» на усій території України встановлений карантин з 12 березня 2020 року.
02 квітня 2020 року набув чинності Закон України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», відповідно до якого розділ «Прикінцеві положення» ЦК України доповнено пунктом 12, за змістом якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст. ст. 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
З урахуванням вищенаведеного, строк позовної давності за вимогами, які виникли після 02 квітня 2020 року, продовжено на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).
Крім того, Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, в зв`язку з військовою агресією РФ проти України, в Україні було введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, з подальшими його продовженнями, який триває і наразі.
Законом України від 15 березня 2022 року №2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» внесено зміни до ЦК України щодо строків позовної давності. Так, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено зокрема п. 19, згідно якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені ст.ст. 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.
Оскільки про наявність порушення своїх прав та необхідність їх захисту в судовому порядку КП «Київтеплоенерго» стало відомо у грудні 2021 року (після невиконання відповідачами зобов`язання щодо щомісячної оплати вказаних послуг, яка виникла за листопад 2021 року), а позовна заява подана у грудні 2025 року, суд відхиляє посилання відповідача щодо спливу позовної давності. Водночас протилежні доводи, викладені відповідачем ОСОБА_1 у заяві про застосування строку позовної давності, є помилковими.
Водночас, у зв`язку з простроченням оплати спожитих житлово-комунальних послуг (за централізоване опалення, постачання гарячої води та теплової енергії), враховуючи що зобов`язання відповідачів є грошовим, суд вважає, що підлягає стягненню солідарному з відповідачів на користь позивача інфляційні втрати, 3% річних та пеня в загальному розмірі 14057,70 грн за період з 01.01.2024 по 31.01.2025, виходячи з наступного.
Згідно з Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України №2102-ІХ від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався та триває по цей час.
З 24 лютого 2022 року відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено режим воєнного стану, та відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 №206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» нарахування та стягнення штрафів або пені, інфляційних нарахувань, відсотків річних у разі несвоєчасної або неповної оплати за житлово-комунальні послуги населенням - заборонено.
Постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 №206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» до 29.12.2023 було визначено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги. Ця постанова набрала чинності з дня її опублікування і застосовується з 24.02.2022.
Однак відповідно до пункту 3 Постанови Кабінету Міністрів України №1405 від 29.12.2023 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати житлово-комунальних послуг», яка набрала чинності 30.12.2023, пункт 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 №206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» викладено у новій редакції.
Основні зміни полягають в тому, що з 30 грудня 2023 року заборона на нарахування штрафних санкцій, припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг та стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги у зв`язку з неоплатою їх в не повному обсязі стосується виключно територій, де ведуться бойові дії (можливих бойових дій) або тимчасово окупованих територій.
Місто Київ у період з 24.02.2022 по 30.04.2022 входило до переліку територій можливих бойових дій, затверджених наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій від 22.12.2022 №309 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією».
Отже, враховуючи викладене, суд вважає, що нарахування позивачем 3% річних, інфляційних втрат та пені за період з 01.01.2024 по 31.01.2025 є обґрунтованим.
За таких обставин суд вважає, що обставини, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, є достовірними та обґрунтованими, підтверджені належними та допустимими письмовими доказами і вважаються судом доведеними, у зв`язку з чим вказана позовна заява підлягає задоволенню у повному обсязі.
Згідно з ч. 1-3 ст. 141 ЦПК України з кожного відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені судові витрати по оплаті судового збору у сумі 1514,00 грн (3028,00 грн / 2 = 1514,00 грн), у зв`язку з документальним підтвердженням їх понесення позивачем.
Керуючись ст.ст. 12-13, 81, 141, 247, 258-259, 263-265, 268, 272-273, 352, 354-355 ЦПК України, суд, -
УХВАЛИВ:

Позовну заяву Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги – задовольнити.
Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги у загальній сумі 73659 (сімдесят три тисячі шістсот п`ятдесят дев`ять) грн 29 коп., а саме:
- заборгованість за спожиті з 01.11.2021 послуги з постачання теплової енергії в розмірі 28329 (двадцять вісім тисяч триста двадцять дев`ять) грн 63 коп.;
- інфляційну складову боргу у розмірі 4109 (чотири тисячі сто дев`ять) грн 62 коп. та 3% річних у розмірі 1221 (одна тисяча двісті двадцять одна) грн 62 коп., пеню у розмірі 1486 (одна тисяча чотириста вісімдесят шість) грн 31 коп.;
- заборгованість за спожиті з 01.11.2021 послуги з постачання гарячої води в розмірі 29643 (двадцять дев`ять тисяч шістсот сорок три) грн 36 коп.;
- інфляційну складову боргу у розмірі 3941 (три тисячі дев`ятсот сорок одна) грн 62 коп. та 3% річних у розмірі 1157 (одна тисяча сто п`ятдесят сім) грн 85 коп., пеню у розмірі 1408 (одна тисяча чотириста вісім) грн 72 коп.;
- заборгованість з плати за абонентське обслуговування з постачання теплової енергії у розмірі 1546 (одна тисяча п`ятсот сорок шість) грн 26 коп.;
- заборгованість з плати за абонентське обслуговування з постачання гарячої води у розмірі 814 (вісімсот чотирнадцять) грн 30 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» судовий збір у розмірі 1514 (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять) грн 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» судовий збір у розмірі 1514 (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять) грн 00 коп.
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго», місцезнаходження: м. Київ, площа І.Франка, буд. 5, код ЄДРПОУ 40538421.
Відповідач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Рішення складене 16.06.2026.

Суддя         О. Б. Кокошко