Харківський окружний адміністративний суд 	
61700, м. Харків, майдан Свободи, 6, inbox@adm.hr.court.gov.ua, ЄДРПОУ: 34390710
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 липня 2026 р. № 520/3296/26 
Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Панова М.М., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Львівської митниці про визнання протиправними та скасування рішення, картки відмови, -
В С Т А Н О В И В:
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2026/000034/2 від 13.01.2026 та картку відмови № UA209170/2026/000039 від 13.01.2026.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що прийняте відповідачем рішення про коригування митної вартості товарів та картка відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення є протиправними та такими, що прийняті всупереч нормам законодавства, яке регулює спірні правовідносини, а тому підлягають скасуванню.
Ухвалою суду відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 257 Кодексу адміністративного судочинства України, та запропоновано відповідачу надати відзив на позов, позивачу подати до суду відповідь на відзив, а відповідачу - заперечення протягом п`яти календарних днів з моменту отримання відповідних документів.
Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана та вручена відповідачу, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа до Електронного кабінету, яка міститься в матеріалах справи.
Представником відповідача 17.03.2026 до суду надано відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог, та зазначає, що діяв в межах повноважень та згідно норм чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини.
Оцінивши повідомлені сторонами обставини, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, виходячи з наступного.
11.09.2025 між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (Покупець) (далі – позивач, ФОП ОСОБА_1 ) та Zhaoqing Keyu trading Co., LTD (Продавець) укладено контракт (Contract) № JUL20250911 від 11.09.2025 (далі – Контракт).
Згідно п. 1 Контракту протягом терміну дії цієї Угоди та будь-яких її продовжень Продавець продає та постачає Товари Покупцеві, а Покупець купує у Продавця такі Товари. Специфікації Товарів встановлюється у кожному конкретному замовленні, наданому Продавцем Покупцеві. Продавець надає Покупцеві всю технічну інформацію та специфікації Товарів.
Згідно п. 3.1 Контракту ціни на Товари надаються Постачальником у юанях (RMB) або в доларах США (USD) на умовах поставки EXW (м. Сіхуй, Китай). Курс обміну юаня до долара США вказується у проформі-рахунку (інвойсі). Валюта платежу – долар США (USD).
Згідно п. 4 Контракту Покупець сплачує Продавцеві Ціну за Товари наступним чином: 100% авансовий платіж. Усі платежі здійснюються на підставі проформи-інвойсу, надісланої Продавцем Покупцеві.
Згідно п. 5.3 Контракту цей Продукт підлягає продажу на території України для Покупця ФОП ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_1 Харків, України).
12.01.2026 Позивачем було подано до Львівської митниці (далі – Відповідач) електронну митну декларацію, яка була прийнята митним органом з присвоєнням їй номера № 26UA209170001784U0 для митного оформлення (випуску) товарів, які було поставлено згідно Контракту.
Відповідачем було відмовлено у митному оформленні вищезазначеної митної декларації, винесені картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, а також рішення про коригування митної вартості товарів.
12.01.2026 позивачем було подано до Відповідача електронну митну декларацію, яка була прийнята митним органом з присвоєнням їй номера № 26UA209170001784U0 для митного оформлення (випуску) товарів, які було поставлено згідно Контракту.
На підтвердження заявленої в цій митній декларації інформації, зокрема, митної вартості товару, яка становить 66888,6747 CNY, разом із декларацією було подано наступні документи:
1. Пакувальний лист (Packing list) № б/н від 11.09.2025 року;
2. Рахунок-фактура (інвойс) (Іnvoice) № 202509090007 від 18.09.2025 року;
3. Контракт (Contract) № JUL20250911 від 11.09.2025 року;
4. Банківський платіжний документ;
5 Квитанція № НТХМ-0НК7-В4ХТ-2А7Х від 26.09.2025 про сплату за контрактом (Contract) № JUL20250911 від 11.09.2025 року;
6. Договір №02102025 транспортного експедирування від 02.10.2025;
7. Коносамент (MRF INTERNATIONAL FORWARDING) QD 251001154 від 06.11.2025;
8. Міжнародна товарно-транспортна накладна CMR 1154 від 08.01.2026;
9. Довідка про транспортні витрати ТОВ «Смарт Авто ЛТД» вих. 07012026 від 07.01.2026;
10. Рахунок-фактура № СФ-0000006 від 07.01.2026 коносамент QD 251001154.
12.01.2026 року відповідачем було направлено позивачу повідомлення № 2733941, в якому зазначалося: «Необхідне подання додаткових документів для підтвердження митної вартості відповідно до ст. 53 МКУ, а саме: «зовнішньоекономічний договір (контракт) a6o документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їx наявності; - якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; - за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; - якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. - транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (рахунок на перевезення, договір на перевезення); - виписку з бухгалтерські документації; - каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; - копію митної декларації країни відправлення; - висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару a6o сировини. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару».
13.01.2026 позивачем надано наступну відповідь на повідомлення відповідача, в яких позивач зазначив:
«З вимогою ознайомлені. На вимогу надаємо наступні документи:
- копії митних декларацій країн відправлення № 520120250515083898 від 29.10.2025; № 520120250515083903 від 29.10.2025; № 520120250515083893 від 29.10.2025; № 520120250515083906 від 29.10.2025; № 520120250515083894 від 29.10.2025;
- банківський платіжний документ та квитанцію від 26.09.2026.
Інших документів не надаємо, «так як вони вже надані». Просимо оформити митну декларацію згідно поданих документів».
13.01.2026 Відповідачем було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2026/000034/2 від 13.01.2026 року, в якому вказано наступне: «В рамках реалізації положень статей 52,53,54,55,58,335 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI (далі - МКУ), за результатами опрацювання документів, наданих для підтвердження заявленої митної вартості товару, митна вартість не може бути визнана з наступних причин:
- подані до митного оформлення документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій та третій статті 53 МКУ, не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар;
- надані декларантом на запит митного органу документи не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена. Декларантом здійснюючи декларування оцінюваного товару самостійно визначено митну вартість таких товарів за основним методом тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції). Відповідно до ч. 2 ст. 58 МКУ, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. Відповідно до п.1 ч.4 ст.54 МКУ здійснено контроль наявності в поданих документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. Під час здійснення контролю опрацьовано інформацію, що міститься у наданих до митного оформлення товаросупровідних документах та встановлено наступне: Відповідно до контракту від 11.09.2025 № JUL 20250911 та інвойсу від 18.09.2025 № 202509090007 умови поставки EXW GUANGZHOU. Відповідно до положень Інкотермс -2020, термін EXW (Ex Works Франко завод (... назва місця) означає, що продавець вважається таким, що виконав свої зобов`язання з постачання, коли він надасть товар у розпорядження покупця на своєму підприємстві чи в іншому названому місці. Продавець не відповідає за завантаження товару на транспортний засіб, а також за митне очищення товару для експорту. Відповідно до частини 10 статті 58 Митного кодексу України, до митної вартості товарів додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема: - витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; - витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; - витрати на страхування цих товарів. Рахунок на перевезення від 07.01.2026 №СФ-0000006 містить витрати на морське перевезення (Гуанджоу Китай – Гданськ Польща) та витрати на перевезення (Гданськ Польща – м/п Краківець Україна). Проте витрати на митне очищення товару для експорту, доставка товару до морського судна, завантаження на морське судно в Китаї, операції з вантажем в порту Гданськ (вивантаження з судна, перевантаження з контейнера, портові збори, оформлення Т1), страхування товару. Такі витрати не відображені в документах та не включені до митної вартості, хоча відповідно до умов поставок їх несе покупець та відповідно до статті 58 МКУ вони додаються до митної вартості. Відповідно до договору на транспортне експедирування № 02102025 від 02.10.2025 передбачено, що клієнт оплачує рахунки експедитора в день їх виставлення, жодних платіжних документів на такі послуги не надано. Таким чином митний орган немає можливості в повному обсязі здійснити перевірку правильності числових значень складових митної вартості. Одним із основних документів, що підтверджують митну вартість товарів, є банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару (пункти 4 частини другої статті 53 Кодексу). Згідно з нормами Закону України від 21 червня 2018 року № 2473-VIII «Про валюту і валютні операції», Положення про здійснення операцій із валютними цінностями, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 02.01.2019 № 2, для здійснення платіжної операції з переказу іноземної валюти використовується платіжна інструкція в іноземній валюті, реквізити якої передбачені Положенням про порядок виконання надавачами платіжних послуг платіжних інструкцій в іноземній валюті та банківських металах, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 28.07.2008 № 216 (далі – Положення № 216). У якості банківських платіжних документів, що стосуються оцінюваного товару, декларантом додатково надано копії SWIFT та квитанцію № HTXM-0HK7-B4XT-2A7X від 26.09.2025, які не можуть бути взяті до уваги, оскільки: не містять обов`язкових реквізитів, визначених Положенням № 216, зокрема підпису(ів) (власноручного(их)/електронного(их)) відповідальної(их) особи(іб) платника, яка(і) відповідно до законодавства України має(ють) право розпоряджатись рахунком. - експортні декларації № 520120250515083894 від 29.10.2025, 520120250515083903 від 29.10.2025, 520120250515083893 від 29.10.2025. 520120250515083906 від 29.10.2025, 520120250515083898 від 29.10.2025. у графах «Різні витрати» зазначені витрати 97,6528 USD, які не зазначені в комерційних документах та не додані до митної вартості. У сукупності перелічені фактори вказують на наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах та відсутність всіх відомостей щодо обставин купівлі-продажу товару. Отже, відомості щодо складових митної вартості не підтверджено документально та не піддаються перевірці, що є порушенням вимог положень частини 21 статті 58 Митного кодексу. Таким чином, Львівською митницею були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом. Відповідно до статті 53 Митного кодексу України декларанту надіслано вимогу про надання додаткових документів для підтвердження числового значення заявленої митної вартості, а саме: - зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; - якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; - за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; - якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. - транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (рахунок на перевезення, договір на перевезення); - виписку з бухгалтерської документації; - каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; - копію митної декларації країни відправлення; - висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару На вимогу митного органу декларантом додатково надано платіжні документи на товар та експортні декларації. Надіслані на вимогу митного органу додатково надані документи не усувають та не пояснюють встановлених розбіжностей. Інших документів на вимогу не надано. За результатами розгляду всіх наданих документів було встановлено неподання документів: - транспортні документи на послуги з навантаження, вивантаження, перевантаження, доставка до порту, портові збори, страхування, оформлення Т1. Каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; - виписку з бухгалтерської документації; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини, платіжні документи на транспортно-експедиційні послуги. Таким чином, Львівською митницею були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом. Зважаючи на викладене, відповідно до вимог п. 2 ч. 6 ст. 54 МКУ, у зв`язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій – третій статті 53 МК, Львівська митниця не визнає заявлену митну вартість. Проведено консультації з декларантом згідно з ст.57 МКУ. Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МКУ) з причини відсутності в митного органу та декларанта інформації про ідентичні товари. Застосовано метод 2б (ст. 60 МКУ). Митний кодекс України від 13.03.2012 року №4495-VI розділ III. Для товару №1 основою для розрахунку слугувала митна вартість товару «косметичні засоби», оформленого за МД №UA408020/2025/37593 від 15.10.2025 р. Скоригована митна вартість склала 12,02 дол.США/кг. Для товару №4 основою для розрахунку слугувала митна вартість товару «Косметичні препарати, для макіяжу губ», оформленого за МД №UA408020/2025/42703 від 24.11.2025 р. Скоригована митна вартість склала 12,02 дол.США/кг. Коригування у зв`язку з відмінністю умов поставки не здійснювалося, оскільки митна вартість в джерелі визначена з урахуванням витрат до кордону України. Коригування на обсяг партії товару, комерційні рівні не здійснювалося оскільки заявлені показники оцінюваної партії товару відповідають таким у джерелі».
Відповідачем також прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209170/2026/000039 від 12.01.2026 року (копія картки відмови надається у додатках).
Згідно ч. 7 ст. 55 МК України, у випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів митний орган за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів.
Через винесення Відповідачем картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209170/2026/000039 від 12.01.2026 року та з метою випуску товару у вільний обіг у порядку, передбаченому ч. 7 ст. 55 та ч. 2 ст. 263 МК України, 13.01.2026 року позивач з урахуванням коригувань подав нову митну декларацію 26UA209170002403U6, додатково було сплачено різницю між сумами платежів, нарахованих згідно з митною вартістю, визначеною позивачем, та митною вартістю, визначеною митним органом, у розмірі 354719,87 гривень.
Не погодившись із прийнятими Львівською митницею рішенням про коригування митної вартості товарів та карткою відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, вважаючи їх протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
З приводу спірних правовідносин суд зазначає наступне.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 2 ст. 52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.
Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Відповідно до ч. 5 ст. 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Згідно ч. 1 ст. 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Відповідно до ч. ч 2, 3, 5 ст. 57 Митного кодексу України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 6 ст. 57 Митного кодексу України при цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
Відповідно до ст. 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у п. 2 ч. 1 ст. 57 цього Кодексу.
Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у ч. 1 ст. 58 цього Кодексу.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
З системного аналізу вищенаведених правових норм вбачається, що обов`язок доведення митної ціни товару лежить на декларантові. При цьому, митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей може витребувати додаткові документи.
Суд зазначає, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у ст. 58 Митного кодексу України.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Однак, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Водночас, навіть у разі витребування додаткових документів, митний орган має враховувати, що ненадання їх повного пакету може бути підставою для коригування митної вартості лише тоді, коли подані документи є недостатніми або такими, що в сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації про заявлену митну вартість.
Зазначений висновок відповідає правовій позиції, викладеній в постановах Верховного Суду від 19.03.2019 по справі № 810/4116/17, від 13.10.2020 по справі № 826/13139/15.
При цьому, саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або беззаперечною підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.
Вказана правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 10.10.2019 по справі № 809/1469/16, від 01.04.2021 по справі № 260/695/19.
Відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Судовим розглядом встановлено, що митне оформлення товарів здійснювалось позивачем за основним методом (ціною договору).
Позивачем до митного оформлення подано митні декларації, а також документи на підтвердження вартості товарів, що поставляються в Україну.
Коригування митної вартості здійснено митним органом за другорядним (резервним) методом у відповідності до ст. 64 Митного кодексу України.
Рішення митного органу про коригування митної вартості прийняті з огляду на невідповідність обраного декларантом методу визначення митної вартості, в зв`язку з тим, що використані декларантом відомості не підтверджені в повній мірі документально, не надано всіх витребуваних додаткових документів, подані декларантом, документи містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості.
Відповідно до ч. 1 ст. 248 МК України, митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.
Згідно положень статті 264 МК України встановлено, що відмова митного органу у прийнятті митної декларації повинна бути вмотивованою, а про причини відмови має бути письмово повідомлено декларанта; митний орган відмовляє у прийнятті митної декларації виключно з таких підстав: митна декларація не містить усіх відомостей або подана без документів, передбачених статтею 335 цього Кодексу; електронна митна декларація не містить встановлених законодавством обов`язкових реквізитів; митну декларацію подано з порушенням інших вимог, встановлених цим Кодексом; у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою митного органу заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Аналіз вищевказаних норм законодавства вказує, що при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості, митний орган зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у ст. 58 МК України.
Так, позивач у позові зазначає, що ним надано відповідачу документи, які в сукупності виключають розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, містять достатні відомості про складові митної вартості, а тому зазначені відповідачем сумніви є необґрунтованими, що є підставою для визнання протиправними та скасування рішення і картки відмови.
Аналіз положень ч. 3 ст. 53, ч.ч. 1, 2, 5 ст. 54, ст. 58 МК України дає підстави для висновку про те, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 Митного кодексу України.
Отже, з огляду на законодавчо встановлену компетенцію митниці при перевірці митної вартості імпортованих товарів, зазначені розбіжності повинні бути не будь-якими, а лише тими, що стосуються числового значення заявленої митної вартості чи розрахунку митної вартості здійсненої декларантом.
Винесене спірне рішення відносно Митної декларації містить посилання відповідача, на те, «що використані декларантом відомості невідповідні поданим документам та відсутні належні відомості, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості», що не відповідає фактичним обставинам справи, з огляду на нижченаведене.
Не зважаючи на те, що позивачем було підтверджено всі складові митної вартості та подано всі документи на підтвердження митної вартості одночасно з Митною декларацією, відповідач у спірних рішеннях приходить до хибного висновку про невідповідність поданим документам.
Відповідно до ст. 49 МК України «Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари». Митна вартість товару - ціна, що фактично сплачена або підлягає сплаті за товари та інші предмети, які підлягають митному обкладенню, на момент перетину митного кордону України. При визначенні митної вартості до неї включаються ціна товару, зазначена в рахунку-фактурі, а також такі фактичні витрати, якщо їх не включено до рахунку-фактури: на транспортування, навантаження, розвантаження, перевантаження та страхування до пункту перетину митного кордону України; комісійні та брокерські; плата за використання об`єктів інтелектуальної власності, що належить до даних товарів та інших предметів і яка повинна бути оплачена імпортером (експортером) прямо чи побічно як умова їх ввезення (вивезення).
Згідно ч. 2 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:
1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;
2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;
3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);
4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;
8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
У поданих до Відповідача документах на підтвердження митної вартості містяться всі складові для підтвердження митної вартості:
Вартість товару вказана у вже наявних у Відповідача рахунком-фактури інвойсом № 202509090007 від 18.09.2025 року та квитанцією № НТХМ-0НК7-В4ХТ-2А7Х від 26.09.2025 про сплату за контрактом (Contract) № JUL20250911 від 11.09.2025 року.
Загальна вартість товару, що відображена в Митній декларації, підтверджена вже наявним у Відповідача контрактом (Contract) № JUL20250911 від 11.09.2025 року, рахунком-фактури інвойсом № 202509090007 від 18.09.2025 року, квитанцією № НТХМ-0НК7-В4ХТ-2А7Х від 26.09.2025 про сплату за контрактом (Contract) № JUL20250911 від 11.09.2025 року; договором №02102025 транспортного експедирування від 02.10.2025; коносаментом (MRF INTERNATIONAL FORWARDING) QD 251001154 від 06.11.2025; міжнародною товарно-транспортною накладною CMR 1154 від 08.01.2026; довідкою про транспортні витрати ТОВ «Смарт Авто ЛТД» вих.. 07012026 від 07.01.2026; рахунком-фактурою № СФ-0000006 від 07.01.2026 коносамент QD 251001154.
Отримання платежів від третіх осіб не передбачено Контрактом, платежів від третіх осіб отримано не було.
У відношенні товару, відвантаженого по інвойсу № 202509090007 від 18.09.2025 року комісійні, посередницькі послуги не залучалися.
У відношенні товару, відвантаженого по інвойсу № 202509090007 від 18.09.2025 року ліцензування не передбачено.
Страхування вантажу за інвойсом № 202509090007 від 18.09.2025 року не здійснювалося.
Позивач зазначає, що всі докази понесених витрат надавалися Відповідачу, інші витрати відсутні.
Тобто, всі наведені вище документи на підтвердження складових митної вартості товару за митною декларацією № 26UA209170001784U0 від 12.01.2026 року Відповідачу було надано та вони вже знаходилися у Відповідача. Розбіжності у наданих документах відсутні.
Щодо посилань митного органу стосовно умов поставки товару слід зазначити наступне.
Згідно з пунктами 6, 8 частини другої статті 53 Митного кодексу України декларант зобов`язаний подати документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, лише у разі, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також страхові документи та документи, що містять відомості про вартість страхування, лише у разі, якщо страхування здійснювалося.
Відповідно до наказу МФУ від 24.05.2012 №599 «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил їх заповнення», до документів які містять відомості про транспорті витрати можуть належати:
- рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів;
- банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури;
- калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.
Однак цей перелік не є вичерпним та обов`язковим.
Як убачається з інвойсу від 18 вересня 2025 року № 202509090007, сторонами погоджено умови поставки товару EXW, Sihui City, Guangdong, China, Incoterms 2020.
Умови поставки EXW означають, що продавець вважається таким, що виконав свої зобов`язання з постачання товару з моменту надання товару у розпорядження покупця на своєму підприємстві або в іншому погодженому місці (завод, фабрика, склад тощо).
З метою організації перевезення товару між позивачем (клієнтом) та ТОВ «СМАРТ АВТО ЛТД» (експедитор) укладено договір транспортного експедирування № 02102025 від 02.10.2025.
Відповідно до пункту 1.1 зазначеного договору Експедитор зобов`язується за плату та за рахунок Клієнта надати або організувати надання транспортно-експедиторських послуг, пов`язаних з організацією та забезпеченням перевезень експортно-імпортних і транзитних вантажів Клієнта, а також додаткових послуг, необхідних для поставки вантажу, у тому числі митно-брокерських послуг.
Згідно з п.3.1 послуги Експедитора, а також видатки, витрати та інші платежі, зазначені Експедитором в інтересах клієнта й пов`язані з виконанням цього Договору, оплачуються Клієнтом на умовах 100% передоплати на підставі виставленого рахунку в строк передбачений п.3.2 Договору.
Пунктом 3.2 Договору передбачено, що Клієнт оплачує рахунки Експедитора в день їх виставлення з переказом зазначених у рахунку сум на розрахунковий рахунок Експедитора. Клієнт оплачує рахунки Експедитора в день їх виставлення з переказом зазначених у рахунку сум на розрахунковий рахунок Експедитора. У випадку несплати Клієнтом рахунків у день їх виставлення, Експедитор виставляє Клієнту для оплати додатковий рахунок на суму компенсації, пов`язаної з девальвацією гривні стосовно долара США за період з дати виставлення першого рахунку до його оплати.
ТОВ «СМАРТ АВТО ЛТД» надало довідку про транспортні витрати від 07.01.2026, у якій зазначено, що витрати на перевезення вантажу згідно з коносаментом QD251001154 на адресу ФОП ОСОБА_1 за маршрутом XIAMAO TOWN, SIHUI CITY, GUANGDONG, CHINA - KRAKOVETS становили 94 383,00 грн, у тому числі витрати на навантаження -300,00 грн, а за маршрутом KRAKOVETS -KHARKIV - 38 307,00 грн.
Відповідно до рахунку-фактури № СФ-0000006 від 07 січня 2026 року за коносаментом QD251001154 до складу транспортних витрат включено:
- морське перевезення за маршрутом Гуанчжоу (Китай) – Гданськ (Польща) - 68 845,00 грн.;
- міжнародне перевезення за маршрутом Гданськ (Польща) – м/п Краківець (Україна) - 25 538,00 грн.;
- міжнародне перевезення за маршрутом м/п Краківець – м. Харків (Україна) 38 307,00 грн;
- транспортно-експедиторське обслуговування - 8 333,33 грн.
Витрати, про які зазначає митний орган (митне очищення товару для експорту, доставка товару до морського судна, завантаження на морське судно в Китаї, операції з вантажем в порту Гданськ та інше) входять до суми витрат за договором транспортного експедирування № 02102025 від 02.10.2025 та не сплачувалися як окрема послуга, а отже не включалися до додаткових витрат.
З урахуванням вищенаведеного можна дійти висновку, що усі витрати на транспортування товару до місця ввезення на митну територію України, які відповідно до частини десятої статті 58 Митного кодексу України підлягають включенню до митної вартості, фактично підтверджені документально та задекларовані.
При цьому страхування товару не здійснювалося, що виключає обов`язок декларанта подавати страхові документи та включати відповідні витрати до митної вартості.
21.01.2026 Позивачем сплачено послуги з перевезення товару, що підтверджується платіжною інструкцією № КВ60-Р6Р9-ХТ4В-43МТ від 21.01.2026 в сумі 144690,00 грн. Переплата в 2000,00 грн. виникла внаслідок технічної помилки під час здійснення платежу, що підтверджується відповідним листом від 22.01.2026, на підставі якого було повернуто ФОП ОСОБА_1 2000,00 грн. помилково перераховані кошти, що підтверджується платіжною інструкцією № 2133 від 09.02.2026.
Крім того, доводи митного органу про ненадання платіжних документів не можуть бути підставою для невизнання митної вартості, оскільки Митний кодекс України не ототожнює факт здійснення платежу з фактом виникнення складових митної вартості, а числові значення таких складових підтверджуються рахунками, довідками та транспортними документами, які були подані та включені Позивачем при поданні початкової декларації № 26UA209170001784U0 від 12.01.2026.
Отже, твердження Відповідача про неможливість перевірки правильності числових значень складових митної вартості не відповідає фактичним обставинам справи, а рішення про коригування митної вартості ґрунтується на припущеннях та неправильному застосуванні норм Митного кодексу України.
Щодо посилання митного органу, що копії SWIFT та квитанція № HTXM-0HK7-B4XT-2A7X від 26.09.2025, не містять обов`язкових реквізитів, визначених Положенням № 216, зокрема підпису(ів) (власноручного(их)/електронного(их)) відповідальної(их) особи(іб) платника, яка(і) відповідно до законодавства України має(ють) право розпоряджатись рахунком, суд зазначає наступне.
SWIFT (Society for Worldwide Interbank Financial Telecommunications, англ. Товариство всесвітніх міжбанківських фінансових телекомунікацій) міжнародна міжбанківська система передачі інформації та здійснення платежів. Фактично SWIFT це месенджер між банками, система передає повідомлення, котрі містять інструкції щодо платежу, від банку-емітента (платника) до банку-ремітента (бенефіціара/ одержувача). Перекази SWIFT проводяться через систему дистанційного обслуговування «Інтернет-Клієнт-банк» з використанням електронних розрахункових документів.
Наданий до митного оформлення платіжний документ - квитанція SWIFT від 26.09.2025 є електронним повідомленням щодо проведеного платежу, який створено банком автоматично під час проведення валютної операції, також надано квитанцію від № HTXM-0HK7-B4XT-2A7X від 26.09.2025, на якій проставлено печатку АТ «Універсал Банк» та графічний підпис надавача послуг (співробітника банку).
Положення про порядок виконання надавачами платіжних послуг платіжних інструкцій в іноземній валюті та банківських металах, яке затверджено Постановою Правління Національного банку України 28.07.2008 № 216 (у редакції постанови Правління Національного банку України 25.08.2022 № 189), на яке посилається Митниця в обґрунтування невідповідності поданих платіжних документів, визначено, що Положення, серед іншого, визначає обов`язкові реквізити платіжної інструкції в іноземній валюті або банківських металах, вимоги щодо її оформлення (п. 2 розділу І) та установлює порядок прийняття до виконання, порядок зарахування суми коштів за платіжною операцією в іноземній валюті або банківських металах (п. 3 розділу І).
Вимоги цього Положення поширюються на ініціаторів, надавачів платіжних послуг і обов`язкові для виконання ними (п. 5, Розділ І).
Ініціатор має право оформити платіжну інструкцію в іноземній валюті або банківських металах в електронній або паперовій формі.
Відповідно до п. 6 розділу І Положення форма та порядок надання платіжної інструкції в іноземній валюті або банківських металах визначаються умовами договору про надання платіжних послуг між користувачем і надавачем платіжної послуги.
Згідно з п. 11 Розділ І Платіжна інструкція в іноземній валюті або банківських металах оформляється, приймається, виконується, повертається та відкликається відповідно до порядку, визначеного нормативно-правовим актом Національного банку з питань здійснення безготівкових розрахунків у національній валюті користувачів платіжних послуг, з урахуванням особливостей.
Платіжна інструкція в іноземній валюті або банківських металах, оформлена ініціатором в електронній або паперовій формі, повинна містити такі обов`язкові реквізити, як, зокрема, номер документа для ініціювання платіжної операції (п.п. 1, п. 14 Розділу ІІ); дату складання документа для ініціювання платіжної операції (п.п. 1, п. 14 Розділу ІІ); підпис(и) [власноручний(і)/електронний(і)] відповідальної(их) особи(іб) платника, яка(і) відповідно до законодавства України має (ють) право розпоряджатися рахунком, або код автентифікації (п.п. 13, п. 14, Розділ ІІ).
Надавач платіжних послуг повинен перевірити відповідність заповнення реквізитів платіжної інструкції в іноземній валюті або банківських металах вимогам розділу II цього Положення та реквізитам, зазначеним у документах, які відповідно до нормативно-правових актів Національного банку з питань валютного регулювання є підставою для здійснення перерахування коштів в іноземній валюті або банківських металах з рахунку платника, а також поштові та платіжні реквізити контрагентів (п. 26, Розділ ІІІ).
Згідно з п. 29 Розділ ІІІ платник має право ініціювати платіжні операції в іноземній валюті або банківських металах за допомогою платіжного застосунку, який пропонується надавачем платіжних послуг платника, у порядку, визначеному в договорі з надавачем платіжних послуг платника.
Відповідно до п. 30, Розділ ІV банк зараховує суму платіжної операції на рахунки банку, розрахункові рахунки небанківських надавачів платіжних послуг та рахунки отримувачів на підставі отриманих SWIFT-повідомлень.
Інструкція про безготівкові розрахунки в національній валюті користувачів платіжних послуг, яка затверджена Постановою Правління Національного банку України 29.07.2022 № 163, серед іншого визначає порядок ініціювання та виконання платіжних операцій за рахунками користувачів платіжних послуг, які відкриті в надавачів платіжних послуг з обслуговування рахунку та обов`язкові реквізити платіжної інструкції, вимоги щодо їх заповнення, платіжна інструкція - розпорядження ініціатора надавачу платіжних послуг щодо виконання платіжної операції (пп. 15 п. 6 Розділ І).
Відповідно до п. 9 Розділ І ініціатор має право оформити платіжну інструкцію в електронній або паперовій формі. Форма, порядок надання платіжної інструкції, засоби дистанційної комунікації для ініціювання платіжних операцій визначаються умовами договору між користувачем і надавачем платіжної послуги.
Згідно з п. 12 Розділ І надавач платіжних послуг приймає до виконання надану ініціатором платіжну інструкцію за умови, що платіжна інструкція оформлена належним чином та немає законних підстав для відмови в її прийнятті.
З урахуванням вищенаведеного можна дійти висновку, що платіжна інструкція, яка надається ініціатором (платником) надавачу платіжних послуг (банку) створюється в паперовій або електронній формі та має містити всі реквізити, що передбачені як Положенням про порядок виконання надавачами платіжних послуг платіжних інструкцій в іноземній валюті та банківських металах так і Інструкцією про безготівкові розрахунки в національній валюті користувачів платіжних послуг, зокрема, підпис платника.
Квитанцію від № HTXM-0HK7-B4XT-2A7X від 26.09.2025, яка подана до митного оформлення, створена надавачем платіжних послуг (банком) в електронній формі як підтвердження проведеної валютної операції оскільки містить дату складання (створення) ініціатором (платником), номер документа для ініціювання платіжної операції, реквізити платника та отримувача коштів, суму та валюту платежу, призначення платежу, а також унікальний ідентифікатор операції, що забезпечує однозначну ідентифікацію здійсненої платіжної операції, а також містить печатку АТ «Універсал Банк» та графічний підпис надавача послуг (співробітника банку).
З урахуванням наведеного, посилання відповідача на те, що у наданій платіжній інструкції в іноземній валюті або банківських металах від 26.09.2025 відсутній підписи відповідальних осіб, що є порушенням вимог постанови Правління НБУ № 216 від 28.07.2008 (в редакції Постанови НБУ від 25.08.2022 № 189), є безпідставним, оскільки постанова визначає реквізити платіжної інструкції, яка подається до банку ініціатором, як розпорядження на проведення платіжної операції, та не є доказом оплати, тоді як платіжна інструкція, подана до митного оформлення, створена надавачем послуг (банком), є підтвердженням проведеної платіжної операції та містить всі необхідні реквізити.
Таким чином, посилання митного органу на невідповідність зазначених платіжних документів вимогам Положення № 216 у зв`язку з відсутністю підпису платника є помилковим, формальним та таким, що ґрунтується на неправильному тлумаченні норм банківського та митного законодавства, а відтак не може бути підставою для невизнання поданих документів або коригування митної вартості товару.
Щодо посилання митного органу, що експортні декларації № 520120250515083894 від 29.10.2025, 520120250515083903 від 29.10.2025, 520120250515083893 від 29.10.2025. 520120250515083906 від 29.10.2025, 520120250515083898 від 29.10.2025. у графах «Різні витрати» зазначені витрати 97,6528 USD, які не зазначені в комерційних документах та не додані до митної вартості. У сукупності перелічені фактори вказують на наявність щодо обставин купівлі-продажу товару, суд зазначає наступне.
По-перше, експортна декларація країни відправлення не належить до переліку документів, визначених статтею 53 Митного кодексу України як обов`язкові для підтвердження митної вартості товару при його ввезенні на митну територію України, а має інформаційний характер та формується відповідно до вимог митного законодавства іноземної держави.
По-друге, відомості, зазначені в експортній декларації країни відправлення, зокрема у графі «Різні витрати», не є складовими ціни товару, що фактично сплачена або підлягає сплаті за товар, та самі по собі не свідчать про наявність додаткових витрат покупця у розумінні частини десятої статті 58 Митного кодексу України.
По-третє, митним органом не доведено, що суми у розмірі 97,6528 USD, зазначені в експортних деклараціях, є витратами, які: фактично понесені покупцем; пов`язані з транспортуванням, навантаженням, вивантаженням, страхуванням товару до місця ввезення на митну територію України; підлягають обов`язковому включенню до митної вартості відповідно до статті 58 Митного кодексу України. Дані витрати входять до витрат на перевезення, які включені в договорі транспортного експедирування.
По-четверте, митним органом не встановлено ані правову природу зазначених у графі «Різні витрати» сум, ані суб`єкта, за рахунок якого такі витрати здійснювалися, ані їх зв`язок з умовами конкретної зовнішньоекономічної операції.
Крім того, відповідно до умов поставки EXW, погоджених сторонами, будь-які витрати продавця, пов`язані з виконанням митних формальностей у країні експорту або з внутрішніми операціями продавця, не є складовими митної вартості товару, якщо не доведено, що такі витрати фактично понесені покупцем.
Отже, сам по собі факт зазначення у експортних деклараціях країни відправлення певних сум у графі «Різні витрати» не може свідчити про наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах, а також не підтверджує відсутність відомостей щодо обставин купівлі-продажу товару. Позивач не впливає на складання та заповнення експортних декларацій, оскільки він складається під час відправки товару з Китаю. Таким чином, на позивача не можуть покладатись будь-які негативні наслідки допущені відправником та які об`єктивно не впливають на митну вартість.
Таким чином, доводи митного органу щодо необхідності включення до митної вартості сум у розмірі 97,6528 USD за експортними деклараціями є необґрунтованими, припущеними та такими, що не відповідають вимогам статей 53 та 58 Митного кодексу України, а відтак не можуть бути підставою для невизнання визначеної декларантом митної вартості, адже ч. 2 статті 53 МК України такі документи взагалі не віднесені до обов`язкових для подання, а отже виключає коригування митної вартості товару.
Щодо проведення консультації з митним органом слід зазначити наступне.
У спірних рішеннях про коригування митної вартості товарів №UA807000/2024/000735/2 від 30.12.2024 року, № UA807000/2025/000009/2 від 08.01.2025 року зазначено: «У відповідності до вимог пункту 5 статті 55 та пункту 4 статті 57 Митного кодексу України проведена процедура консультації між митним органом та декларантом з метою обміну наявної у кожного з них інформацією та обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в митному органі».
Так, при проведенні консультації, ніякої іншої інформації, крім вимоги про надання додаткових документів до ФОП ОСОБА_1 не надходило, що свідчить про недотримання митним органом порядку проведення консультацій, а також неналежного обґрунтування неможливості застосування митної вартості за ціною договору, задекларованої Позивачем.
Під час проведення консультацій Позивачем наголошено, що ним подано усі необхідні та наявні документи, як за основним переліком на підтвердження митної вартості товару за ч. 2 ст. 53 МК України, так і додаткові документи за ч.ч. 3, 4 ст. 53 МК України, якими повністю підтверджено правильність визначення митної вартості товару декларантом. Наголошуємо, що спрацювання ризиків АСАУР та наявність в ЄАІС іншої цінової інформації про ідентичні або подібні товари не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.
Дана позиція підтримана у постанові ВС від 15 серпня 2023 року у справі № 810/2875/16: «У графі 33 оскаржуваного рішення зазначено, що процедура консультацій проведена шляхом надіслання електронного повідомлення. Разом з тим, суди встановили, що митне оформлення товарів здійснювалось шляхом електронного декларування, при цьому, ніякої іншої інформації, крім вимоги про надання додаткових документів та прийнятих рішень про коригування митної вартості до ТОВ «Фоззі-Фуд» не надходило, що свідчить про недотримання митним органом порядку проведення консультацій, а також належного обґрунтування неможливості застосування митної вартості за ціною договору, задекларованої позивачем». (Постанова є загальнодоступною в ЄДРСРУ за посиланням: https://reyestr.court.gov.ua/Review/112850500).
Щодо відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні товари слід зазначити наступне.
Іншими «підставами» коригування, викладеними у спірному рішенні є: «не надана декларантом (відсутня у розпорядженні митного органу) інформація про ідентичні товари та застосовано для товару №1 основою для розрахунку слугувала митна вартість товару «косметичні засоби», оформленого за МД №UA408020/2025/37593 від 15.10.2025 р. Скоригована митна вартість склала 12,02 дол.США/кг. Для товару №4 основою для розрахунку слугувала митна вартість товару «Косметичні препарати, для макіяжу губ», оформленого за МД №UA408020/2025/42703 від 24.11.2025 р. Скоригована митна вартість склала 12,02 дол.США/кг».
Частиною 2 ст. 53 МК України визначено перелік документів, які підтверджують митну вартість товару. Серед цього переліку інформація щодо угод на ідентичні товари відсутня. Частиною 3 ст. 53 МК України встановлено перелік документів, які митний орган виключно у встановлених цією частиною випадках та за наявності цих документів може їх витребувати. Серед цього переліку інформація щодо угод на ідентичні товари також відсутня.
Частиною 4 ст. 53 МК України надано перелік документів, які митний орган може витребувати виключно за наявності та у випадку обґрунтованих підстав вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість. Серед цього переліку інформація щодо угод на ідентичні товари також відсутня.
Частиною 5 ст. 53 МК України прямо визначено, що забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. Тобто, інформація щодо угод на ідентичні товари є відмінною від тих документів, що визначені частинами 2, 3, 4 ст. 53 МК України, а тому їх вимагання прямо забороняється ч. 5 ст.53 МК України.
В той же час спірні рішення не містять об`єктивного обґрунтування Відповідачем недостовірності заявленої Позивачем вартості товарів, а саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, можливої відмінності між рівнем заявленої декларантом митної вартості товарів та рівнем митної вартості ідентичних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або беззаперечною підставою для незастосування обраного ним методу її визначення.
Таким чином, обґрунтування Відповідача як про ненадання Позивачем інформації щодо ідентичних товарів, яка не є в розумінні ст. 53 МК України документом, що має подаватися декларантом для підтвердження заявленої митної вартості, так і про відсутність цієї інформації в розпорядженні митного органу, не є підставою для застосування другорядного методу та свідчить про безпідставність також другої, третьої підстав, вказаних у спірному рішенні.
Суд зазначає, що відповідачем безпідставно застосовано до позивача другорядний метод визначення митної вартості товару, не виконано обов`язок послідовного вибору методів (від першого до шостого) визначення митної вартості, що є підставою для визнання протиправними та скасування рішень і карток відмови.
Частиною 2 ст. 54 МК України визначено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
Відповідно до ч. ч. 2,3,4,7 ст. 57 МК України, основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.
Відповідно до вимог «Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів», затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598, у графі 33 зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у тому числі:
- неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у ст. 53 Кодексу);
- невірно проведений розрахунок митної вартості;
- невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 розділу III Кодексу;
- надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Підстава для незастосування основного методу визначення митної вартості товару передбачена ч.2 ст. 58 МК України. Так, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Згідно із ст. 58 МК України, метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо:
1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що:
а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні;
б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно);
в) не впливають значною мірою на вартість товару;
2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів;
3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті;
4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.
В свою чергу, підставою для коригування показників митної вартості товару, зазначених в Митних деклараціях, поданих Позивачем, стала цінова інформація на товари, митне оформлення яких вже здійснено. При цьому, Відповідач технічно посилається щодо попереднього методу на “відсутність інформації”, намагаючись “обґрунтувати” обрання останнього шостого (резервного) методу коригування, проте, це не є належним та послідовним обранням методу, в т. ч. з огляду й на те, що підстави не застосування першого методу були відсутні.
Відповідачем протиправно надано перевагу ціновій інформації щодо подібних/аналогічних товарів, замість всіх наданих Позивачем документів стосовно конкретних імпортованих ним товарів.
Наявність такої інформації за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення митним органом контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за другорядними методами, оскільки торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, сезонність, наявність знижок тощо), і сама по собі не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює, тому не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару.
Окрім того, відомості з інформаційних баз даних мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митницею відповідних рішень та з об`єктивних причин не можуть містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар. Розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є беззаперечним доказом для підтвердження висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості товару.
Дана позиція Позивача підтримана у правових висновках суду касаційної інстанції (постанова ВС від 27.02.2025 року у справі № 300/784/24; постанова ВС від 05.05.2022 року у справі №2040/6019/18 (провадження №К/9901/8839/19), постанова ВС від 17.05.2022 року у справі №809/506/17 (провадження №К/9901/45643/18)).
Так, наприклад, у постанові ВС від 27.02.2025 року у справі № 300/784/24 зазначено: «Сама по собі різниця між вартістю товару, задекларованого особою, та вартістю подібних (аналогічних) товарів, що розмитнювались цією ж чи іншими особами у попередніх періодах, ще не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів.
Розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості та, як наслідок, коригування митної вартості за другорядними методами.
Наявність у автоматизованій системі аналізу та управління ризиками за напрямом митної вартості відомостей про те, що ідентичний чи подібний товар розмитнювався за більшою митною вартістю, ніж задекларував позивач, оскільки відомості, які містяться в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті органом доходів і зборів відповідних рішень.
Наявність у названій системі інформації про те, що подібний чи ідентичний товар у попередні періоди розмитнювався за вартістю більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за другорядними методами, оскільки торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, сезонність, наявність знижок тощо), і сама по собі не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює, тому не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару» (є загальнодоступною в ЄДРСР за посиланням: https://reyestr.court.gov.ua/Review/125484111).
Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові ВС від 02.06.2022 року у справі № 460/2674/20: « 63. Водночас, судом першої інстанції вірно зазначено, що наявність у митного органу інформації щодо митної вартості товарів згідно митних оформлень аналогічних товарів в ЄАІС ДФС згідно МД від 02 березня 2020 року № UA401160/2020/006952 за рівнем митної вартості 3,03 USD/кг., не свідчить та не може свідчити про факт навмисного заниження вартості товару» (постанова є загальнодоступною за посиланням: https://reyestr.court.gov.ua/Review/104593335).
Відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Отже, основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) і єдиною підставою його незастосування є, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірно та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Відсутність належних обґрунтувань Відповідача, що документи, подані Позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування цим органом переліку документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчить про протиправність рішень цього органу щодо застосування іншого, ніж основний метод визначення митної вартості. Тобто, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, застосування митним органом коригування митної вартості є передчасним.
В свою чергу, всі відомості щодо митної вартості задекларованого товару Позивачем документально підтверджено, визначені кількісно і достовірно з наявністю всіх складових митної вартості, а тому підстави для застосування другорядних методів відсутні.
Таким чином, Відповідачем безпідставно застосовано до Позивача другорядний метод визначення митної вартості товару (шостий), замість першого методу, що свідчить про грубе порушення послідовності та є підставою для визнання протиправними та скасування рішень і карток відмови.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2026/000034/2 від 13.01.2026 та картка відмови № UA209170/2026/000039 від 13.01.2026, прийняті Львівською митницею, є протиправними та підлягають скасуванню.
Отже, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 19, 241-247, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Львівської митниці (вул. Костюшка, буд. 1, м. Львів, 79000, ЄДРПОУ 43971343) про визнання протиправними та скасування рішення, картки відмови - задовольнити.
Визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2026/000034/2 від 13.01.2026 та картку відмови № UA209170/2026/000039 від 13.01.2026, винесені Львівською митницею.
Стягнути на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачену суму судового збору в розмірі 3547 (три тисячі п`ятсот сорок сім) грн 20 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці (ЄДРПОУ 43971343).
Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя   М.М.Панов