Ширяївський районний суд Одеської області

13.07.2026  	Справа №: 518/887/26 Провадження № 2/518/638/2026	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 липня 2026 року селище Ширяєве 
Ширяївський районний суд Одеської області у складі: 
головуючого судді Гуржій А.В.,
секретаря судового засідання Майнич В.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в селищі Ширяєве Березівського району Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,
ВСТАНОВИВ:
У травні 2025 року до суду із позовом звернулася ОСОБА_1 (далі - позивач), поданим в її інтересах представником адвокатом Колосом В.М. до ОСОБА_2 (далі - відповідач) про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з 28.08.2024 року по 01.04.2026 року в розмірі 23397,97 грн. та вирішити питання розподілу судових витрат.
Позов обґрунтований тим, що відповідач тривалий час умисно ухиляється від сплати аліментів на дитину, що стало підставою для звернення з цим позовом до суду з метою стягнення додатково з відповідача пені за несвоєчасне виконання аліментних зобов`язань.
Ухвалою суду від 11.05.2026 справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням та викликом учасників справи. 
У судове засідання сторони не з`явилися.
13.07.2026 року на адресу суду надійшло клопотання представника позивача про розгляд справи за відсутності позивача та його представника. 
Відтак, суд уважає за можливе провести судовий розгляд за наявними матеріалами (ч. 1 ст. 223 ЦПК України) без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (ч. 2 ст. 247 ЦПК України). 
Копію ухвали про відкриття провадження та позовну заяву з додатками вважається, що відповідач отримав, оскільки на адресу суду повернувся конверт з поштовим відправленням з позначкою «адресат відсутній за вказаною адресою», кореспонденція направлялася на останню відому адресу місця поживання відповідача.
Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).
Суд доходить висновку, що відповідач, у відповідності до ст.128 ЦПК України є таким, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, заяв та клопотань не надав, відзиву не надіслав, про причини неявки не повідомив, тому суд визнає його неявку з неповажних причин та вважає за можливе розглянути справу у його відсутність.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, та належним чином повідомлена по час і місце розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення у справі «Пономарьов проти України»).
Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи, які не з`явилися до суду, оскільки вони належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи.
Відзив на позов до суду не надходив.
Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, суд доходить такого висновку.
Фактичні обставини справи.
Згідно зі свідоцтвом про народження НОМЕР_1 від 21.02.2013 року, відповідач, ОСОБА_2 , є батьком дитини – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
З позовної заяви та долучених документів вбачається, що відповідно до рішення Ширяївського районного суду Одеської області від 28.10.2024 року, позивач отримує з аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше як 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на місяць, починаючи з дня звернення до суду з позовом, тобто з 28.08.2024 року і до досягнення старшою донькою повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Згідно з наданим представником позивача розрахунком, за період з січня 2025 року по лютий 2026 року розмір неустойки (пені), який підлягає сплаті з позивача на користь відповідача становить 23397,97 грн. 
Водночас, згідно з наданим Ширяївським ВДВС у Березівському районі Одеської області, розрахунком заборгованості, заборгованість відповідача перед позивачем зі сплати аліментних платежів станом на 01.04.2026 року становить 23397,97 грн.
Мотиви прийнятого рішення.
За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч.3ст. 181 СК України).
Частиною 1 ст. 196 СК України передбачено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.
Зі змісту викладених приписів логічно випливає, що аліментні платежі є періодичними і повинні сплачуватися платником аліментів кожного місяця. У разі несплати аліментів у поточному місяці, з 1 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у виді неустойки (пені).
При обрахунку неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо.
Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець установив розмір пені 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені.
Оскільки розмір пені, яка може бути стягнута, обмежений 100% розміру заборгованості, а також межами позовних вимог, відтак з відповідача на користь позивача необхідно стягнути пеню за несплату аліментів у розмірі, яку суд взяв за основу згідно з розрахунком державного виконавця.
Судом встановлено, що рішенням Ширяївського районного суду Одеської області від 28 жовтня 2024 року, яке набрало законної сили 27 листопада 2024 року, з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання дітей. На виконання зазначеного рішення видано виконавчий лист, який перебуває на примусовому виконанні у Ширяївському відділі державної виконавчої служби Березівського району Одеської області.
Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, складеного старшим державним виконавцем Ширяївського відділу державної виконавчої служби 01 квітня 2026 року, станом на 01.04.2026 року заборгованість відповідача зі сплати аліментів становить 23397 грн 97 коп.
Оцінюючи вказаний розрахунок як доказ у справі, суд виходить із того, що він складений уповноваженою посадовою особою органу державної виконавчої служби в межах наданих законом повноважень відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», містить детальний помісячний розрахунок нарахованих аліментів, фактично сплачених відповідачем сум, визначення розміру заборгованості за кожний місяць та підсумковий розмір боргу.
При цьому суд враховує, що відповідач протягом виконавчого провадження здійснював часткові платежі, зокрема у грудні 2024 року, березні, червні та липні 2025 року, а також у січні та березні 2026 року, у зв`язку із чим державним виконавцем кожна така сплата була врахована при визначенні залишку заборгованості. Зокрема, після значної сплати у грудні 2024 року у боржника навіть утворилася переплата у розмірі 469,94 грн, яка була зарахована у рахунок наступних платежів, а подальші часткові оплати також послідовно зменшували суму поточної заборгованості.
Разом з тим, здійснення відповідачем окремих часткових оплат саме по собі не свідчить про належне виконання ним рішення суду. Навпаки, з розрахунку державного виконавця вбачається, що внесені кошти лише частково погашали вже існуючу заборгованість, тоді як щомісячний обов`язок зі сплати аліментів у повному обсязі відповідачем систематично не виконувався. Внаслідок цього після використання переплати та зарахування всіх здійснених платежів розмір боргу продовжував збільшуватися, а станом на 01 квітня 2026 року склав 23 397 грн 97 коп.
Будь-яких належних і допустимих доказів, які б свідчили про неправильність проведеного державним виконавцем розрахунку, повне погашення заборгованості, наявність інших платежів, не врахованих виконавцем, або про оскарження зазначеного розрахунку у встановленому законом порядку, відповідачем суду не подано.
Відповідно до частини першої статті 196 Сімейного кодексу України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожний день прострочення, але не більше 100 відсотків суми заборгованості.
Матеріалами справи підтверджується, що прострочення сплати аліментів виникло саме з вини відповідача. Доказів існування об`єктивних, незалежних від нього обставин, які б унеможливлювали своєчасне виконання рішення суду, відповідач не надав. Сам факт здійснення окремих часткових платежів не звільняє його від відповідальності, встановленої статтею 196 Сімейного кодексу України, оскільки такі платежі не забезпечили своєчасного та повного виконання аліментного обов`язку.
Враховуючи, що державним виконавцем визначено остаточний розмір заборгованості у сумі 23 397 грн 97 коп., позивач просить стягнути пеню саме в межах цієї суми, що відповідає обмеженню, передбаченому статтею 196 Сімейного кодексу України, а тому суд доходить висновку, що заявлені позовні вимоги є законними, обґрунтованими, підтверджуються належними та допустимими доказами і підлягають задоволенню в повному обсязі.
При цьому, суд наголошує на тому, що ст. 196 СК України передбачає, що розмір пені, яка може бути стягнута з відповідача не може перевищувати 100 % суми заборгованості.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 17.11.2021 у справі № 569/14819/19 (провадження № 61-1586св20) зазначено, зокрема, що при застосуванні формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» в абзаці 1 частини 1 статті 196 СК України якщо обмежувати нарахування пені поточною заборгованістю (тобто, тією яка існує за всі місяці станом на момент пред`явлення позову чи на інший момент), то при пред`явленні позову за період коли існувало прострочення, а на момент пред`явлення позову поточна заборгованість відсутня, то і не буде межі, яку не повинна перевищувати пеня. Як наслідок, очевидно, що потрібно розмежовувати сукупну поточну заборгованість та заборгованість за аліментами за певний місяць. Колегія суддів, з урахуванням принципу розумності, вважає, що оскільки пеня є змінною величиною, основою для обчислення якої є саме заборгованість за аліментами за певний місяць, то формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» означає, що розмір пені не повинен перевищувати розмір заборгованості, на яку вона нараховується. У разі, якщо позивач, з урахуванням принципу диспозитивності пред`явив позов про стягнення пені за декілька місяців, то розмір пені за ці місяці не повинен перевищувати сукупний розмір заборгованості, на яку вона нараховується.
Пунктом 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 визначено, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки (пені), визначена у статті 196 СК України, настає лише за наявності вини цієї особи, на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин.
Аліменти на утримання дитини призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно. Отже, з урахуванням правової природи пені, неустойка (пеня) є способом забезпечення виконання зобов`язання, її завданням є сприяння належному виконанню зобов`язання, стимулювання боржника до належної поведінки та виконання передбаченого статтею 180 СК України обов`язку утримувати дитину.
Суд враховує правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 20.07.2020 у справі № 362/4462/16-ц, відповідно до якого, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 Сімейного кодексу України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак, таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.
Обов`язок надавати дитині допомогу (аліменти) батько несе не лише на підставі рішення суду, а й з факту народження дитини згідно з вимогами Сімейного кодексу України.
За результатами здійсненого судом розрахунку розмір пені перевищує суму заборгованості зі сплати аліментів. Однак, оскільки відповідно до частини першої статті 196 Сімейного кодексу України загальний розмір неустойки (пені) не може перевищувати 100 відсотків суми заборгованості, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача пені у розмірі 23397,97 грн.
Розподіл судових витрат.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у зв`язку з задоволенням позову з відповідача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 331,20 гривень із зарахуванням його до спеціального фонду Державного бюджету України.
У зв`язку з розглядом даної справи в суді, позивач поніс витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1000,00 грн.
Для подання даної позовної заяви позивач звернувся за правовою допомогою до адвоката Колоса В.М.
За надання правової допомоги позивачем сплачена сума в розмірі 1000,00 грн., що підтверджується копією квитанції № 02-05/26-Од від 02.05.2026 року.
За змістом ч. ч. 1,2 ст. 15 ЦПК України - учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога).
Частинами 1,3 статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно із ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Витрати на правову допомогу відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України - належать до судових витрат.
Отже, враховуючи повне задоволення позову, суд вважає необхідним покласти на відповідача зобов`язання компенсувати позивачу витрати на правову допомогу у розмірі 1000,00 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 180, 196 СК України, ст.ст. 4, 12-13, 78-81, 133, 137, 141, 223, 258, 259, 264, 265, 268, 352-355 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за період з 28.08.2024 року по 01.04.2026 року у розмірі 23397,97 грн (двадцять три тисячі триста дев`яносто сім гривень 97 копійок).
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1331,20 грн (одна тисяча триста тридцять одна гривня 20 копійок).
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , витрати на правничу допомогу в розмірі 1000,00 грн (одна тисяча гривень).
Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складання.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.
Відомості про учасників справи згідно з п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:
Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Суддя        А.В. Гуржій